УХВАЛА
04 червня 2024 року
м. Київ
справа № 175/3123/22
провадження № 61-7614ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Індюкова Тетяна Володимирівна, на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 05 червня 2020 року в сумі 250 000 грн, інфляційні збитки в сумі 88 365,48 грн та 3 % річних в сумі 16 839,26 грн.
Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 05 червня 2020 року в сумі 250 000 грн, інфляційні збитки в сумі 88 365,48 грн та 3 % (три проценти) річних в сумі 16 839,26 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 175/3123/22.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове судові рішення, яким позов 
ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 05 червня 2020 року в сумі 250 000 грн, інфляційні збитки в сумі 88 365,48 грн та 3% річних в сумі 16 839,26 грн, а всього 355 204,74 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
02 травня 2024 року засобами поштового зв`язку представник  ОСОБА_1 -  адвокат Індюкова Т. В. подала касаційну скаргу на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 175/3123/22.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Безпосередньо в касаційній скарзі викладене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає задоволенню, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику оскарженої постанови апеляційного суду. 
Водночас колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 175/3123/22.
Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року 
(справа Zubac v.Croatia, № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення ЄСПЛ у справах «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», «Шамоян проти Вірменії»).
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.
У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).
Ціна позову у справі № 175/3123/22 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000 грн, де 3 028 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року).
Оскільки справа № 175/3123/22 є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключено за наявності випадків передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Однак касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Незгода відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
ОСОБА_1 мав можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Щодо ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року про відмову у зупиненні провадження у справі, то колегія суддів звертає увагу, що за змістом пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України касаційному оскарженню підлягають ухвали апеляційного суду про зупинення провадження, а не про відмову у зупиненні провадження у справі.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 175/3123/22.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Індюкова Тетяна Володимирівна, на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в справі № 175/3123/22.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                    В. В. Шипович
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                            Є. В. Синельников