ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/3304/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року (суддя Бондар М.В.) по справі №160/3304/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                               ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування показників середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, а саме: за 2016 та 2017 роки, при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 22.06.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 22.06.2021 відповідно до частини 2 статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показників середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019 та 2020 роки. 
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що до 22.06.2021 перебувала на пенсійному обліку, у зв`язку із призначенням пенсії за вислугою років, відповідно до статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ від 05.11.1991. З 22.06.2021 позивачці призначено на пенсію за віком, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон №1058-IV). Позивачка 12.12.2023 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з урахуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2020 роки. 01.01.2024 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача за віком з дати призначення, а саме з 22.06.2021, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2020 роки. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачці вперше призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058 у 2021 році, то відповідач 
був зобов`язаний вчинити дії щодо нарахування та розрахунку такої пенсії вперше з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року призначення пенсії, тобто у даному випадку за 2018, 2019 та 2020 роки.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, відповідач вказує на те, що у спірному випадку мало місце не призначення пенсії, а переведення позивачки з одного виду пенсії (пенсій за вислугу років) на іншу – пенсія за віком. За позицією відповідача, оскільки вперше пенсію за вислугу років позивачці призначено за нормами Закону №1058, то при переведенні на пенсію за віком відповідачем правомірно застосовано показники середньої заробітної плати в Україні, які враховувалися при призначенні пенсії вперше. Крім цього, за позицією відповідача, позивачкою пропущено строки звернення з позовом до суду, які визначені ч.2 ст.122 КАС України, і вказаним обставинам судом першої інстанції не було надано правової оцінки.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що до 22.06.2021 позивачка перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ.
На підставі заяви позивачки, з 22.06.2021 їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
Листом від 01.01.2024 №36-54800/Г-01/8-0400/24 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивачку, що страховий стаж позивача зарахований по 31.03.2021 та складає 40 років 2 місяці 18 дні. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1 % складає 0,40167. Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058-IV за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 по 31.12.2017. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивача з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 та 1,197 складає 15797,30 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 = 7405,03 грн х 2,13332). Загальний розмір пенсії станом на 01.01.2024 складає 6501,70 грн, у тому числі: 6345,30 грн – основний розмір пенсії (15797,30 грн х 0,40167); 156,40 грн – доплата за 10 років понаднормового стажу (ст. 28 ч. 1 абз. 2).
Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу щодо застосування показників середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, позивачка звернувся до суду з  позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Згідно із ч.2 ст.40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп – заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск – сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К – страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно із ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
У постанові від 31.10.2018 р. у справі №876/5312/17 (провадження №11-731апп18) Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що із аналізу зазначених норм встановлено, що ч.3 ст.45 Закону №1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058. 
У свою чергу, Законом №1058, в редакції як на час призначення позивачці пенсії вперше так і на теперішній час, не передбачено такого виду пенсії як пенсія за вислугу років.
Такий вид пенсії передбачений Законом України «Про пенсійне забезпечення» на підставі якого і було призначено пенсію позивачці у 2011 році.
Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на момент звернення до відповідача у 2021 році позивачка, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, передбаченого ст..26 Закону №1058,  набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки за таким призначенням вона звернулася вперше.
З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2021 році мав застосовуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки.
Щодо аргументів відповідача про недотримання позивачкою строків звернення з позовом до суду, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що вказане порушення, яке допущено відповідачем та яке фактично призвело до виплати позиваці належної їй пенсії у меншому розмірі, є триваючим і порушення прав позивачки триває з часу призначення пенсії по теперішній час. Позивачка зверталася до відповідача із заявою про усунення цих порушень, але відповідачем листом від 01.01.2014 в цьому було відмовлено. Після отримання такої відмови позивачка 05.02.2024 звернулася з позовом до суду. Отже, враховуючи характер допущеного відповідачем порушення прав позивачки, яке призвело до виплати пенсії в меншому розмірі з часу призначення такої пенсії по теперішній час, відмову відповідача самостійно усунути допущені порушення, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для висновку про те, що у спірному випадку позивачкою пропущено строки звернення з цим позовом до суду.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року по справі №160/3304/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

          Постанова складена у повному обсязі 06.06.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк