ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року 
м. Київ

справа №580/4373/23
адміністративне провадження № К/990/39808/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                              Мельник-Томенко Ж. М., 
суддів -                                                             Єресько Л.О.,
                                                                      Загороднюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1)  
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 (головуючий суддя - Н.П. Бужак, судді - Л.О. Костюк, М.І. Кобаль)
у справі № 580/4373/23
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

установив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив: 
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 Військової частини НОМЕР_1 від 03.04.203 № 12/5251/23-Вн щодо звільнення позивача з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи. 
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про порушення своїх прав відповідачем прийняттям неправомірного рішення за результатом розгляду рапорту позивача, оскільки відповідач протиправно не звільняє позивача з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із наявністю дружини інваліда ІІІ групи, на підтвердження чого позивачем надано усі необхідні документи. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
4. При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковою умовою для звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є наявність у військовослужбовця дружини з інвалідністю саме I чи II групи. Оскільки дружина позивача є особою з інвалідністю ІІІ групи, суд першої інстанції виснував про відсутність законних підстав для звільнення позивача з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
5. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.
6. При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо протиправної відмови відповідача у звільненні позивача з військової служби, оскільки за приписами підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами, в тому числі в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності.
Короткий зміст касаційної скарги та її обґрунтування 
7. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, скаржник просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі. 
8. Підстави, на яких подана касаційна скарга скаржник вказує пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтовуючи посилання на вказану норму процесуального закону, заявник касаційної скарги вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: щодо звільнення з військової служби військовослужбовців, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи. 
9. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що єдиною підставою для звільнення з військової служби військовослужбовців, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи. На переконання відповідача, лише наявність дружини (чоловіка) або своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) I чи II групи інвалідності є підставою для звільнення з лав Збройних сил України. 
10. Також, відповідач вказує, що згідно довідки МСЕК від 01.02.2023 дружина позивача є особою з інвалідністю III групи, причина інвалідності - загальне захворювання. За доводами відповідача, показання, які зазначені в МСЕК не свідчать про наявність у дружини позивача обставин непрацездатності, значного обмеження життєдіяльності, неспроможності або обмеженої спроможності до самообслуговування, що у контексті підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є підставою звільнення з військової служби. На думку скаржника, надані позивачем документи свідчать про те, що дружина позивача не потребує постійного догляду.  
Позиція інших учасників справи
11. У відзиві на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції - без змін.  
Рух касаційних скарг
12. Ухвалою Верховного Суду від 14.12.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1).
13. Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2024 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
14. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у 15 мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».
15. 06.03.2023 позивач подав рапорт до відповідача про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку із наявністю дружини, ОСОБА_2 , III групи інвалідності. 
16. За результатами розгляду рапорту позивача, відповідачем листом від 03.04.2023                           № 12/5251/23-Вн відмовлено позивачу у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів для звільнення, а саме: згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачено підстав для звільнення з військової служби у зв`язку наявності III групи інвалідності дружини (чоловіка). 
Позиція Верховного Суду
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) 
17. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18. Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
19. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
20. За змістом частини першої та третьої статті 1 цього Закону Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
21. Частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
22. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
23. Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
24. За змістом підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи. 
25. Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
26. Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1). 
27. Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
28. Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
29. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України). 
30. Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
31. Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є право позивача на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини у зв`язку з наявністю дружини III групи інвалідності. 
32. Зі змісту ухвали від 14.12.2023 слідує, що касаційне провадження у справі відкрите на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: щодо звільнення з військової служби військовослужбовців, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
33. Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню у межах доводів касаційної інстанції за правилами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд враховує, що на момент розгляду цієї касаційної скарги Верховний Суд у постанові від 24.04.2024 у справі                  № 140/12873/23 вже висловив правову позицію щодо застосування приписів абзацу п`ятого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Висновки, викладені у означеній постанові є релевантними до спірних правовідносин і підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи. 
34. Так, у постанові від 24.04.2024 у справі № 140/12873/23 Верховний Суд, аналізуючи зміст абзацу п`ятого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вказав, що законодавець поєднав сполучниками «та» і «або» дві підстави звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами або через інші поважні причини, як-от:
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (1 умова);
- одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (2 умова). 
35. Верховний Суд у означеній постанові дійшов висновку, що синтаксичний розбір абзацу п`ятого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дає підстави вважати, що військовослужбовці які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану, за наступних умов:
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (тобто, 1 або 2 умови);
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи
Тобто, сполучник «та» поєднує 1 і 2 умови, а сполучник «або» розділяє. 
36. Верховний Суд у постанові від 24.04.2024 у справі № 140/12873/23 зауважив, що наведена в абзаці 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підстава звільнення - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (1 умова) є самостійною. При цьому, в конструкції цього речення відсутня конкретизація, яка саме група інвалідності повинна бути в дружини (чоловіка). 
Разом із тим, якщо розглядати випадок поєднання 1 та 2 умов сполучником «та», то навіть у цьому разі Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» не ставить звільнення військовослужбовців у залежність від наявність у дружини (чоловіка) І чи ІІ групи інвалідності, а лише вказує «із числа осіб з інвалідністю».
37. Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 140/12873/23, колегія суддів констатує, що основним критерієм для звільнення з військової служби на піставі абзаці 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є сам факт інвалідності у дружини (чоловіка), а не конкретна група інвалідності, як помилково вважає відповідач. 
38. Судами встановлено, що позивач є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . 
39. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 337443 від 08.02.2023 дружині позивача встановлено ІІІ групу інвалідності (безтерміново, причина захворювання - загальне захворювання). 
40. З огляду на наведене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно, відповідач протиправно відмовив позивачу у звільненні з військової служби. 
41. Доводи касаційної скарги відповідача про те, що надані позивачем документи не свідчать про наявність у дружини позивача обставин непрацездатності, значного обмеження життєдіяльності, неспроможності або обмеженої спроможності до самообслуговування, що у контексті підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є підставою для звільнення з військової служби, судом відхиляються, оскільки наявність у військовослужбовця дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю є самостійною підставою для звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до закону. 
42. Щодо посилань відповідача на ту обставину, що суд апеляційної інстанції при задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення                  ОСОБА_1 з військової служби втрутився у дискреційні повноваження відповідача суд зауважує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.
43. Посилання відповідача про неповне дослідження судами і встановлення обставин у справі в частині пропуску строків звернення позивача до суду судом не приймаються до уваги, оскільки відповідність позовної заяви вимогам процесуального закону, в тому числі і на дотримання строку її подання, оцінюється судом першої інстанції при отриманні позовної заяви. З матеріалів справи встановлено, що відповідачем а ні у відзиві на позовну заяву, а ні у відзиві на апеляційну скаргу не заявлялось про недотримання позивачем строку звернення до суду, а про такі обставини відповідач зазначає лише в суді касаційної інстанції, а в силу приписів процесуального закону суд касаційної інстанції не має права встановлювати обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду. Більше того, відповідач в касаційній скарзі ставить питання щодо залишення в силі рішення суду першої інстанції. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
44. Отже, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
45. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
46. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Висновки щодо розподілу судових витрат 
47. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1) залишити без задоволення. 
2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі                               № 580/4373/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді                                                                  Л.О. Єресько

                                                                      А.Г. Загороднюк