ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 333/6144/23	
                                                                                          Суддя І інстанції Піх Ю.Р.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради
на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -  

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
-  скасувати постанову Адміністративної комісії при комітеті Запорізької міської ради №1153 від 18.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.
Постанову №1153 від 18.07.2023 року, винесену Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок скасувати.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Запорізької міської ради подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю винесеної адміністративною комісією про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на доведеність вини у скоєнні інкримінованого правопорушення належними доказами. Вказує на те, що факт продажу позивачем алкогольного напою пива у заборонений час, згідно із наказом військового командування і Запорізької обласної військової адміністрації від 18.04.2023 року №185 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», підтверджується термінальним чеком АТ «СЕНС БАНК» та письмовими поясненнями ОСОБА_2 .
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП 21.06.2023 року складено протокол серії ВАВ № 256083 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП, відповідно до якого 21.06.2023 року о 09 год. 19 хв., ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці в кіоску «Бочка» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська буд. 24 здійснила продаж алкогольного напою «Жигулівське світле» об`ємом 1 л.. вміст спирту 3,7 %, чим порушила п.2 Наказу Запорізької обласної військової адміністрації від 18.04.2023 року № 185, тобто скоїла порушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Запорізької міської ради 18 липня 2023 року за відсутності ОСОБА_1 , у присутності її представника, розглянула справу про адміністративне правопорушення і прийняла постанову № 1153 про визнання позивача винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КупАП, вчиненого за обставин, викладених у постанові, наклавши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною дев`ятою статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР встановлено, що сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі Закон № 389-VIII) на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи військові адміністрації.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 8 № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.
Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Дію воєнного стану неодноразово було продовжено, зокрема воєнний стан діяв і на час виявлення правопорушення та складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Наказом голови обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації № 185 від 18.04.2023 року «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області» заборонено торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями на території Запорізької області на час воєнного стану в Україні. Дозволено всім суб`єктам господарювання продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв з 10:00 до 21:00 виключно на території Біленьківської сільської, Вільнянської міської, Долинської сільської, Запорізької міської, Кушугумської селищної, Матвіївської сільської, Михайлівської сільської, Михайло-Лукашівської сільської, Новомиколаївської селищної, Павлівської сільської, Петро-Михайлівської сільської, Степненської сільської, Широківської сільської територіальних громад.
Отже, на території міста Запоріжжя станом на 21.06.2023 року діяла заборона торгівлі пивом, алкогольними напоями з 21:00 до 10:00.
Частиною другою статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби у вигляді накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи диспозицію частини другої статті 156 КУпАП, суб`єктом цього правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
З матеріалів справи встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж у приміщенні крамниці «Бочка», за адресою: м. Запоріжжя, вул.Європейська, буд.24, алкогольного напою, «Жигулівське світле» об`ємом 1 л.. вміст спирту 3,7 % чим порушила п.2 Наказу Запорізької обласної військової адміністрації від 18.04.2023 року № 185, тобто скоїла порушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.
На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем були надані письмові пояснення гр. ОСОБА_2 , термінальний чек, відеозапис подій.
Разом з тим, надані на підтвердження правомірності винесеної адміністративною комісією постанови не підтверджують факту продажу позивачем у приміщенні крамниці «Бочка», за адресою: м. Запоріжжя, вул.Європейська, буд.24, алкогольного напою, «Жигулівське світле» об`ємом 1 л.. вміст спирту 3,7 % у заборонений час, виходячи із наступного.
З наданого відеозапису вбачається, що дільничний офіцер зупинив особу біля крамниці «Бочка», за адресою: м. Запоріжжя, вул.Європейська, буд.24, яка згодом була встановлена як ОСОБА_2 . На питання дільничного офіцеру, вказана особа повідомила, що придбала пиво у крамниці «Бочка» та пред`явила напій у пластиковій тарі без розпізнавальних знаків, що цей напій є пивом, а також термінальний чек, який містить тільки суму покупки – 53,00 грн., але не містить найменування товару.
Факт продажу ОСОБА_1 у приміщенні крамниці «Бочка», за адресою: м. Запоріжжя, вул.Європейська, буд.24, алкогольного напою, «Жигулівське світле» об`ємом 1 л. вміст спирту 3,7 % у заборонений час вказаним відеозаписом не зафіксовано.
Відношення напою, який знаходився у ОСОБА_2 , до пива, встановлено дільничним офіцером зі слів і письмових пояснень самого ОСОБА_2 .
При цьому, з письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він придбав пиво «Жигулівське світле» об`ємом 1 л. за 51 грн., в той час, як термінальний чек АТ «СЕНС БАНК», який було долучено відповідачем у якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, містить суму покупки – 53,00 грн.
Вказані обставини призводять до обґрунтованого сумніву у достовірності пояснень ОСОБА_2 щодо подій адміністративного правопорушення.
В свою чергу, згідно із ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, роздрібна торгівля(алкогольними напоями) - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
Отже, торгівлею є процес обміну товарів на грошові кошти (готівкові чи безготівкові) з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку.
Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві. Зазначена позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 квітня 2019 року у справі Ж1/81171217/16.
Разом з тим, складений відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення від 21.06.2023 року серія ВАВ №256083 не містить  інформації про вилучення будь-яких алкогольних напоїв та про наявність фіскального чека, що підтверджував би продаж вказаного товару.
При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2024 року –  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
В повному обсязі постанова складена 14 травня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун