ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" червня 2024 р.                                                                 Справа №914/3309/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                            Кравчук Н.М.
суддів                                                                                Матущак О.І.
                                                                                Плотніцький Б.Д. 
розглянувши          апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Молочна компанія “Галичина” (вх. № ЗАГС 01-05/1145/24 від 18.04.2024)
на рішення                    Господарського суду Львівської області від 26.03.2024 (суддя Козак І.Б., повний текст складено 01.04.2024)
у справі                     № 914/3309/23
за позовом:                        Київської окружної прокуратури міста Одеси, м. Одеса
в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:
позивача-1:              Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, м.  Київ
позивача-2:              Одеської обласної державної (військової) адміністрації, м. Одеса
до відповідача:              Товариства з обмеженою відповідальністю “Молочна компанія “Галичина” (надалі ТзОВ “Молочна компанія Галичина”), м. Львів
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів:    Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.  Київ
про:                                  стягнення до Державного бюджету України пені в сумі 79  389,37  грн. за договором на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання для забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану,

                                                  ВСТАНОВИВ:
07.11.2023 Київська окружна прокуратура міста Одеси звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та Одеської обласної державної (військової) адміністрації до ТзОВ “Молочна компанія Галичина”, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів:  Акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення до Державного бюджету України пені в сумі 79  389,37  грн. за договором на постачання продовольчих товарів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення умов договору поставки від 30.03.2022 поставлено обумовлений договором товар із простроченням (відповідач повинен був поставити товар протягом 2 днів з моменту отримання попередньої оплати), проте поставив його партіями 07.04.2022, 08.04.2022, 09.04.2022, 10.04.2022, 11.04.2022, 12.04.2022, 15.04.2022, що є порушенням п.1.1, 5.4 договору від 30.03.2022. Сумарно період прострочення становить 24 календарні дні. За таке порушення прокурор та позивачі нарахували відповідачу 79 389,37 грн. пені на підставі п.6.1 договору. Стягнення пені до Державного бюджету України прокурор обґрунтовує тим, що договір поставки укладено на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 169 "Про деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану", від 02.03.2022 № 185 "Про деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану", від 03.03.2022 № 193 "Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету". Кошти, які АТ "Укрзалізниця", як платник за договором, сплатила відповідачу на виконання договору поставки, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів у сумі такого платежу.
Наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та Одеської обласної державної (військової) адміністрації обґрунтовано наявним порушенням майнових інтересів держави у бюджетній сфері та необхідністю їх комплексного захисту, оскільки ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» не виконало взятих на себе договірних зобов`язань зі своєчасної поставки продовольчих товарів тривалого зберігання, що поставило під загрозу забезпечення належного задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану. Водночас, органи уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, будучи поінформованими про існування такого порушення, не здійснюють захисту інтересів держави.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.03.2024 року у справі №914/3309/23 (суддя І.Б. Козак) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» до Державного бюджету України - пеню в розмірі 79 389,37 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» на користь Одеської обласної прокуратури 2 684,00 грн. судового збору.
При прийнятті рішення суд виходив з того, що 30.03.2022 між Одеською ОВА (Замовник), АТ «Укрзалізниця» (Платник) та ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» (Постачальник) укладено тристоронній договір шляхом приєднання сторін до договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання (молока ТСА 2,5 % 1000 г Галичина Вагізіа (молока ультра пастеризованого) у кількості 700000 кг), який оприлюднено на веб-сайті АТ «Укрзалізниця» в редакції, затвердженій рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022 за бюджетною програмою 3101710, КЕКВ 2620. Матеріалами справи підтверджується, що попередня оплата за товар згідно договору проведена 01.04.2022, а поставка товару здійснена 07.04.2022, 09.04.2022, 10.04.2022, 11.04.2022, 12.04.2022, 15.04.2022, тобто, ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» не дотримано строки виконання своїх зобов`язань, установлені п.п. 5.4, 5.5 договору. Щодо стягнення пені до Державного бюджету України, суд зазначив, що кошти, які перераховувалися платником АТ «Укрзалізниця» відповідачу, як оплата за договором від 30.03.2022, є за своїм походженням субвенцією з державного бюджету до місцевого бюджету і не є особистими коштами АТ «Укрзалізниця». Враховуючи цю обставину, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума пені підлягає стягненню з відповідача за порушення договірного зобов`язання та підлягає зарахуванню відразу в дохід Державного бюджету України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» подало апеляційну скаргу, в якій  вважає оскаржуване рішення прийнятим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права,  просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Зокрема, скаржник зазначає, що в договорі, який був укладений між ТзОВ «МК «Галичина», Одеською ОВА та АТ «Укрзалізниця», чітко прописані умови стягнення пені за несвоєчасну поставку, а саме п.6.1 договору передбачено, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару за кожний день затримки. На переконання скаржника, доводи позивача про те, що кошти, які ТзОВ «МК «Галичина» отримало в рахунок оплати за договором, були виділені як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам, а отже мають стягуватися до Державного бюджету України є незаконними, оскільки умови договору, в даному випадку умови про сплату пені встановлювалися сторонами у договорі, і сторони, скориставшись такою можливістю визначили, що пеня за порушення строків поставки товару сплачується на рахунок Платника АТ "Укрзалізниця". Походження саме з Державного бюджету України грошових коштів, за рахунок яких було оплачено закупівлю товару, виділення таких коштів шляхом субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, не є підставою для зміни умов договору, і не є підставою для стягнення, всупереч умовам договору пені до Державного бюджету України. Платник АТ "Укрзалізниця" не є третьою особою, на яку відповідно до ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України боржник поклав виконання свого обов`язку, а є однією із сторін договору, тобто є самостійною стороною у договірних зобов`язаннях сторін з правами та обов`язками. Отже, скориставшись засадою свободи договору, сторони узгодили пункт 6.1 укладеного між ними договору щодо розміру та порядку сплати пені за порушення Постачальником строку поставки товару, а саме визначили, що пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ сплачується на рахунок Платника - АТ "Українська залізниця". 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/3309/23 визначено суддю Н.М. Кравчук, суддів: О.І. Матущак, Б.Д. Плотніцький.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 914/3309/23 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2024 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті  270 Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Учасники судового процесу обізнані з порядком розгляду даної справи шляхом направлення ухвали суду від 23.04.2024 про відкриття апеляційного провадження до електронного кабінету зареєстрованого в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.
Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Наголошує, що прокурор у позовній заяві просить стягнути пеню саме не на користь окремої юридичної особи, а на користь Держави, інтереси якої у спірних правовідносинах уповноважені захищати Одеська обласна державна (військова) адміністрація та Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, які і визначені позивачами 1 та 2 у даній справі. Зазначає, що кошти, використані Укрзалізницею для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів, та коштами місцевих бюджетів, що передані розпорядникам субвенції, від розпорядників субвенції постачальникам товарів (виконавцям робіт або надавачам послуг), що у даному випадку підтверджує статус Одеської обласної державної (військової) адміністрації та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України як розпорядників коштів, а отже і органів, уповноважених на захист інтересів держави, зокрема з питань використання бюджетних коштів. Таким чином, у вказаному випадку вбачається порушення інтересів держави саме в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації, і в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, які є співпозивачами у справі. Стверджує, що кошти, використані АТ «Укрзалізниця» для сплати поставки товару, відповідно до спірного договору не є власними коштами Товариства, а є саме субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів, та коштами місцевих бюджетів, що передані розпорядникам субвенції від розпорядників субвенції постачальникам товарів (виконавцям робіт або надавачам послуг), у сумі такого платежу. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2024 у справі № 914/3309/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач-1 у поданій заяві щодо апеляційної скарги, вважає викладені скаржником аргументи безпідставними, які не спростовують висновків, викладених судом першої інстанції в оскарженому рішенні та просить у задоволенні апеляційної скарги ТзОВ «МК «Галичина» відмовити повністю.
Третя особа – АТ «Українська залізниця» у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що відповідно до Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2022 № 528, головним розпорядником субвенції визначено Міністерство інфраструктури України. Згідно з положеннями пунктів 3-5 цього Порядку використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими є обласні, Київська міська, військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами - АТ «Укрзалізниця». Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок АТ «Укрзалізниця», відкритий в державному банку. Кошти, використані АТ «Укрзалізниця» для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів у сумі такого платежу. АТ «Укрзалізниця», як платник за тристоронніми договорами, не має жодних обов`язків, крім фактичної оплати грошового зобов`язання замовників, після їх оформлення та погодження належним чином тим же замовником та уповноваженим державними органом. При цьому, АТ «Укрзалізниця» оплату здійснює виключно після отримання документів на оплату та не має прав чи обов`язків контролювати або перевіряти їх відповідність фактичному процесу поставки, оскільки це відноситься до компетенції замовників. Отже, АТ «Укрзалізниця» є лише фактичним платником грошових коштів, до того ж, не за власними, а за грошовими зобов`язаннями замовників за тристоронніми договорами, та відповідно не набуває жодних прав за договором. Просить у задоволенні апеляційної скарги ТзОВ «МК «Галичина» відмовити повністю.
Позивач-2 не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу. 
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
На офіційному веб-сайті АТ «Укрзалізниця» опубліковано проект договору на постачання продовольчих товарів, форму та умови якого затверджено рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022 (витяг з протоколу № 11-54/29 Ком. т.).
30.03.2022 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 185 "Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану" між Одеською ОВА (Замовник), АТ «Укрзалізниця» (Платник) та ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» (Постачальник) укладено тристоронній договір шляхом приєднання сторін до договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання (молока ТСА 2,5 % 1000 г Галичина Вагізіа (молока ультра пастеризованого) у кількості 700000 кг), який оприлюднено на веб-сайті АТ «Укрзалізниця» в редакції, затвердженій рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022. за бюджетною програмою 3101710, КЕКВ 2620.
Вказаний договір укладений для забезпечення населення територіальних громад в регіонах, на території яких тривають активні бойові дії, з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави на період дії воєнного стану. Відповідно до умов п. 1.1 договору Постачальник зобов`язується поставити та доставити Замовнику продовольчі товари перелік, кількість, ціни, умови оплати та постачання яких зазначаються Замовником у заявках, Замовник зобов`язується прийняти вказаний товар, а Платник зобов`язується своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.
За умовами п. 2.2 договору оплата товару Платником здійснюється з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 за № 185 "Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану" (зі змінами), на таких умовах. Попередня оплата у розмірі 30% вартості товару проводиться протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього договору, оформленого належним чином та погодженого Замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках Платника. Остаточний розрахунок за поставлений товар проводиться Платником протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього договору, оформленого належним чином та погодженого Замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках Платника.
Згідно з п.п. 5.1, 5.4, 5.5 договору товари за цим договором постачаються окремими партіями відповідно до накладних на основі письмових заявок Замовника. Товар повинен бути поставлений Замовнику протягом 2 календарних днів з моменту отримання Постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено сторонами додатково. Датою поставки товару є дата приймання Замовником партії товару та підписання Замовником відповідних документів.
Пунктом 6.1 договору визначено, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми непоставленого товару за кожний день затримки.
Відповідно до п. 10.1 договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту здійснення Постачальником його акцепту і діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Вказаний договір є договором приєднання (відповідно до умов ст.634 ЦК України) і може бути укладений лише шляхом приєднання Замовника та Постачальника до всіх умов договору в цілому. Доказом повного та беззаперечного прийняття Замовником усіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення Замовником на адресу Постачальника заявки, визначеної пунктом 1.1 цього договору. Доказом повного та беззаперечного прийняття Постачальником всіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення Постачальником на адресу Замовника письмового повідомлення про прийняття заявки Замовника (рахунку на попередню оплату), визначеної пунктом 1.1 цього договору (п. 11.2 договору).
Пунктами 11.3 та 11.4 договору передбачено, що Постачальник не має права змінювати умови договору, а лише може до них приєднатися. Замовник має право вносити зміни у цей договір за погодженням з Платником. Зміни (доповнення, уточнення) набувають чинності для сторін з дня, наступного за днем їх оприлюднення (публікації) на вказаному веб-сайті: http://uz.gov.ua. Платник має право вносити зміни до цього договору за погодженням із Замовником. Зміни (доповнення, уточнення) набувають чинності для сторін з дня, наступного за днем їх оприлюднення (публікації) на вказаному веб-сайті: http://uz.gov.ua.
На виконання умов договору від 30.03.2022 Одеською ОВА сформовано заявку на придбання товару, а саме: на придбання товару із зазначенням номенклатури товар (молоко ультра пастеризоване 2,5 %), обсягу постачання (700  000,00 кг), загальною вартістю 21  000  000,00  грн. з ПДВ, місце поставки товару: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29. Дата поставки товару 04.04.2022, умови оплати: 30% - попередня оплата, 70 % - оплата по факту постачання.
В подальшому Замовником розбито заявку від 30.03.2022 на заявки від 01.04.2022 та від 02.04.2022, якими розділено доставку товару попередньої заявки від 30.03.2022 на дві та визначено інше місце поставки товару без зазначення дати поставки товару, а саме:
- 01.04.2022 на придбання товару із зазначенням номенклатури товару (молоко ультра пастеризоване 2,5 %), обсягу постачання (658  240,00 кг), загальною вартістю 19 747  200,00 грн. з ПДВ, місце поставки товару: м. Одеса, вул. Вапняна, 87/1; 
- 02.04.2022 направлено заявку на придбання товару із зазначенням номенклатури товару (молоко ультра пастеризоване 2,5 %), обсягу постачання (41  760,00 кг), загальною вартістю 1 252  800,00 грн. з ПДВ, місце поставки товару: м. Одеса, вул. Вапняна, 87/1.
Постачальником на виконання заявки від 30.03.2022 направлено рахунок Замовнику на оплату №  5 від 30.03.2022, згідно з яким передбачено постачання 700  000,00 кг молока ультра пастеризованого 2,5 % на загальну суму 21 000 000,00 грн. (з ПДВ), авансовий платіж 30 % становить 6 300  000,00 грн., та остаточна оплата 70 % - 14 700  000,00 грн.
За інформацією АТ «Укрзалізниця» від 24.04.2023 за № Ц-7-91/912-23, отриманою на запит Одеської обласної прокуратури, АТ «Укрзалізниця», як Платником за тристороннім договором здійснено передоплату на користь ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» за вказаною заявкою Одеської ОВА, а саме 01.04.2022 в сумі 6 300  000,00 грн.
Як зазначає прокурор у позовній заяві, враховуючи те, що Замовником було змінено умови заявки від 30.03.2022, шляхом направлення нових заявок замість вказаної, а саме заявок від 01.04.2022 та 02.04.2022, у яких дати поставки товару вже зазначено не було, то відповідач повинен був поставити товар протягом двох календарних днів з моменту отримання попередньої оплати, тобто до 03.04.2022.
Так, за заявкою від 01.04.2022 відповідачем поставлено товар 07.04.2022 у кількості 146 160 кг на суму 4  384  800,00  грн., згідно видаткових накладних: № МКГ00183813, №  МКГ00182257, № МКГ00183093, №  МКГ00183294, №  МКГ00184498, № МКГ00185162, №  МКГ00184740 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника - ОСОБА_1 про отримання товару (з простроченням терміну на 4 дні).
Згідно видаткової накладної № МКГ00185208 та акта приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника - ОСОБА_1 про отримання товару, відповідачем поставлено 20 880 кг товару на суму 626  400,00 грн. 08.04.2022, тобто із затримкою на 1 один день.
Згідно видаткових накладних: № МКГ00185444, № МКГ00185449, № МКГ00185450, № МКГ00185622, № МКГ00185445, № МКГ00185447, № МКГ00185244 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника - ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем 09.04.2022 поставлено товар у кількості 146 160 кг на суму 4 384  800,00 грн., тобто з простроченням терміну на 1 день.
Згідно видаткових накладних: № МКГ № 00187983, № МКГ00187968, №  МКГ00187847, № МКГ00187306, № МКГ00187297, № МК1 00187064, № МКГ00187056, №  МКГ00187055, №  МКГ00185623 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника - ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем 10.04.2022 поставлено товар у кількості 187 920 кг на суму 5 637  600,00 грн., тобто із затримкою на 1 день.
Відповідно до видаткових накладних: № МКГ00188169, № МКГ00І88195, №  МКГ00188196 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника - ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем поставлено товар 11.04.2022 у кількості 62 640 кг на суму 1 879  200,00 грн., тобто із затримкою на 1 день.
Відповідно до видаткових накладних: № МГК00189407, №МГК00188326, МГК00188641 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника - ОСОБА_2 про отримання товар, відповідачем поставлено товар 12.04.2022 у кількості 62  640 кг на суму 1 879  200,00 грн., тобто із затримкою на 1 день.
Згідно видаткових накладних № МГК00196390 та № МКГ00195690 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника - ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем поставлено товар 15.04.2022 у кількості 31 840 кг на суму 955  200,00 грн., тобто із затримкою на 3 дні.
За заявкою від 02.04.2022 згідно з видатковими накладними № МГК00196389 та №  МГК00190729 та актами приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника - ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем поставлено товар 15.04.2022 у кількості 41 760 кг на суму 1 252  800,00 грн.
По факту здійснення поставки товару згідно рахунку на оплату № 6 від 01.04.2022 АТ «Укрзалізниця» 30.06.2022 здійснено остаточну оплату на рахунок Постачальника ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» в сумі 13 447 200,00 грн., 22.08.2022 згідно рахунку № 7 від 02.04.2022 в сумі 375 840,00 грн. та 13.09.2022 згідно рахунку № 7 від 02.04.2022 в сумі 876  960,00 грн.
Як зазначає прокурор, ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» зобов`язувалося поставити молоко ультра пастеризоване 2,5 % у кількості 700 000 кг згідно рахунку на оплату № 5 від 30.03.2022 на користь Замовника до 03.04.2022 включно, проте, така поставка відбулась партіями лише 07.04.2022, 08.04.2022, 09.04.2022, 10.04.2022, 11.04.2022, 12.04.2022, 15.04.2022, за умови здійснення передоплати 01.04.2022, тобто з простроченням терміну в 24 дні, що є порушенням п.1.1 5.4 договору від 30.03.2022, та у свою чергу свідчить про порушення майнових інтересів держави.
Дотримання вимог чинного законодавства під час укладення та виконання відповідних тристоронніх договорів були предметом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Одеської обласної державної (військової) адміністрації за період з 24.02.2022 по 30.06.2022, проведеної посадовими особами Південного офісу Держаудитслужби, за результатами якої складено акт від 07.10.2022 № 08-11/08.
Опрацюванням зазначеного акта, отриманого листом Південного офісу Держаудитслужби від 23.06.2023 за № 151508-14/2933-2023, за запитом обласної прокуратури, встановлено, що вищевказані порушення також зафіксовано органом контролю.
Ревізією встановлено, що ТзОВ «Молочна Компанія «Галичина» за умови прострочення поставки, у порушення ст.629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п. 6.8 договору від 30.03.2022 не повернуто авансовий платіж не пізніше 5 банківських днів з моменту, коли мала бути здійснена поставка. Крім того, на порушення ст. 629 Цивільною кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п.6.1 договору від 30.03.2022 не сплачено на рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (ставка 10 %) від суми непоставленого товару за кожен день затримки, що становить 79 389,37 грн. та призвело до недоотримання державним бюджетом штрафних санкцій на відповідну суму.
Про необхідність усунення виявлених у ході ревізії Одеської ОВА порушень, у тому числі, вимогу про стягнення з Постачальника ТзОВ «Молочна Компанія «Галичина» штрафних санкцій (пені) на рахунок Платника у сумі 79 389,37 грн., що є доходом державного бюджету, органом контролю інформовано Одеську обласну державну (військову) адміністрацію листом від 10.11.2022 за № 151508-15/3384-2022.
Згідно листа-відповіді Одеської ОВА від 15.12.2022 № 11383/4/01 - 23/10870/2-22, зазначені порушення не усунуто, Одеська ОВА обмежилась виключно повідомленням АТ «Укрзалізниця» про результати ревізії та необхідністю вжиття заходів реагування (лист від 12.12.2022 за № 11383/4/01-23/10658/2-22).
Згідно з інформацією Одеської ОВА від 26.07.2023 за № 6819/4/01-46/7571/2-23 з додатками, отриманою на запит Одеської обласної прокуратури, останньою повідомлено Південний офіс Держаудитслужби про повне виконання вимог виключно шляхом інформування АТ «Укрзалізниця» про виявлені порушення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування.
Київською окружною прокуратурою міста Одеси листами неодноразово повідомлялося Одеську ОВА про необхідність вжиття заходів реагування, претензійного порядку вирішення справи та подальшого звернення з позовом до суду.
Листами №8003вих-23 від 30.10.2023 та №8004вих-23 від 30.10.2023 Київською окружною прокуратурою міста Одеси повідомлено позивачів про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом подання цього позову до суду.
Наведені обставини слугували підставою звернення Київської окружної прокуратури міста Одеси з даним позовом в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та Одеської обласної державної(військової) адміністрації про стягнення з ТзОВ “Молочна компанія «Галичина»” до Державного бюджету України пені в розмірі 79 389,37 грн. за прострочення терміну поставки товару.
При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, а відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.
Згідно з положеннями статей 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України).
Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.
За приписами ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно з статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1-3 ст. ст. 231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.
Відповідно до ст.167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
До загальних засад цивільного законодавства належить, зокрема, свобода договору (ч.1 ст.3 ЦК України).
До загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, належать справедливість, добросовісність, розумність, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці засади регулюють конкретні правовідносини так, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, дбаючи водночас про права й інтереси інших учасників, зокрема передбачаючи можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших учасників (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 справа № 917/1338/18).
За змістом ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони договору на власний розсуд можуть урегулювати в договорі відносини, диспозитивно врегульовані в актах цивільного законодавства, та не можуть відступати від імперативних його положень (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 149/1499/18).
Як ззначалося  вище, 30.03.2022 між Одеською ОВА (Замовник), АТ «Укрзалізниця» (Платник) та ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» (Постачальник) укладено тристоронній договір шляхом приєднання сторін до договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити та доставити Замовнику продовольчі товари перелік, кількість, ціни, умови оплати та постачання яких зазначаються Замовником у заявках, Замовник зобов`язується прийняти вказаний товар, а Платник зобов`язується своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.
Акціонерне товариства «Українська залізниця» є самостійною юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України “Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування”, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 “Про утворення публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”.
Отже, Платник - АТ "Укрзалізниця" є самостійною юридичною особою, яка вправі набувати цивільні права та обов`язки, здійснювати їх захист. АТ "Укрзалізниця" не є третьою особою, на яку відповідно до ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України боржник поклав виконання свого обов`язку, а є однією із сторін договору, тобто є самостійною стороною у договірних зобов`язаннях сторін з правами та обов`язками.
Згідно з ч. 4 ст. 202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Статтею 510 Цивільного кодексу України унормовано, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Колегія суддів зауважує, що умовами укладеного між сторонами тристороннього договору на Платника АТ «Укрзалізниця» покладено як права, так і обов`язки, в тому числі і передбачено відповідальність Платника за невиконання своїх зобов`язань.
Як зазначалось вище, п. 1.1 договору на Платника покладено обов`язок своєчасно забезпечити оплату товару. Абзацом 2 п. 11.4 передбачено право Платника вносити зміни до договору за погодженням із Замовником; Абзацом 10 п. 7.3 договору передбачено обов`язок Постачальника відшкодувати Платнику всі збитки, завдані у зв`язку з застосуванням до Постачальника санкцій. Відповідно до положення п. 6.6 договору, за яким Платник АТ "Укрзалізниця" несе відповідальність за своєчасне здійснення платежів за умовами цього договору.
Водночас, скориставшись засадою свободи договору, сторонами Замовником - Одеською ОВА, Платником - АТ "Укрзалізниця" та Постачальником - ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» пунктом 6.1 договору погоджено, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.
З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що встановлення неустойки (штрафу, пені) віднесено до умов договору, які сторони, в межах встановлених законодавством, визначають на власний розсуд при укладенні договору. Зазначене стосується і зобов`язань, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, що має місце у даному спорі, оскільки виконання зобов`язання з оплати відповідачу поставленого товару фінансувалось за рахунок субвенції, виділеної з державного бюджету місцевим бюджетам.
Однак, положення ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачають, що навіть і у разі, якщо зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, сторони можуть врегулювати сплату неустойки (пені, штрафу) у договорі іншим чином, ніж передбачено цією нормою статті.
Таким чином, скориставшись засадою свободи договору, сторони ТзОВ «МК «Галичина» (Постачальник), Одеська обласна військова адміністрація (Замовник) та АТ «Укрзалізниця» (Платник) узгодили пункт 6.1 укладеного між ними договору щодо розміру та порядку сплати пені за порушення Постачальником строку поставки товару, а саме визначили, що пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ сплачується на рахунок Платника - АТ "Українська залізниця".
При цьому, колегія суддів зауважує, що ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» укладено даний договір лише шляхом приєднання до його умов, які викладались на сайті АТ "Укрзалізниця". Отже, ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» не впливало на формулювання умов договору, не могло їх змінити в переддоговірній процедурі, а лише приєдналось до умов договору в цілому.
Разом з тим, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції, що кошти, які перераховувалися Платником АТ «Укрзалізниця» відповідачу як оплата за договором від 30.03.2022, є за своїм походженням субвенцією з державного бюджету до місцевого бюджету і не є особистими коштами АТ «Укрзалізниця». Враховуючи цю обставину, місцевий господарський суд помилково дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума пені підлягає стягненню з відповідача за порушення договірного зобов`язання та підлягає зарахуванню відразу в дохід Державного бюджету України, з огляду на наступне.
Умови договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання від 30.03.2022 укладеного сторонами, а в спірному випадку умови про сплату пені можуть встановлюватись сторонами у договорі, і сторони, скориставшись такою можливістю, визначили, що пеня за порушення строків поставки товару сплачується на рахунок Платника АТ "Укрзалізниця". Походження саме з Державного бюджету України грошових коштів, за рахунок яких було оплачено закупівлю товару, виділення таких коштів шляхом субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, не є підставою для зміни умов договору, і не є підставою для стягнення, всупереч умовам договору, пені до Державного бюджету України.
Пунктом 23 частини 2 статті 29 Бюджетного кодексу України передбачено зарахування до доходів загального фонду Державного бюджету України коштів від санкцій (штрафи, пеня тощо), що застосовуються відповідно до закону (крім штрафів, визначених пунктами 6-3, 6-4, 6-9, і 13-5 частини третьої цієї статті, пунктами 37-39 частини першої статті 64, пунктом 13 частини першої статті 64-1 та пунктами 26 і 27 частини першої статті 66 цього Кодексу).
Таким чином, Бюджетним кодексом України передбачено можливість зарахування до Державного бюджету України лише тієї пені, яка стягується на підставі закону, а не на підставі договору.
Разом з тим, як зазначалось вище, і ч. 2 ст. 231 ГК передбачає, якщо зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, сторони можуть врегулювати сплату неустойки (пені, штрафу) у договорі іншим чином, ніж передбачено цією нормою статті.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з твердженнями скаржника, що Платник АТ "Укрзалізниця" не є третьою особою, на яку відповідно до ч. 1  ст. 528 Цивільного кодексу України   боржник поклав виконання свого обов`язку, а є однією із сторін договору, тобто, є самостійною стороною у договірних зобов`язаннях сторін з правами та обов`язками.
Товариство має право від свого імені вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, набувати майнові та немайнові права, нести обов`язки, виступати позивачем у суді, зокрема й заявляти позовну вимогу про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання в частині поставки товару, передбаченої укладеним договором.
Наведене спростовує твердження прокурора, що АТ “Укрзалізниця” є лише фактичним платником грошових коштів за грошовими зобов`язаннями замовників за тристороннім договором та не може набувати жодних прав за договором, у тому числі й права вимоги будь-якого виконання на її користь.
Як зазначалось вище, договір від 30.03.2022 між Одеською ОВА (Замовник), АТ «Укрзалізниця» (Платник) та ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» (Постачальник) укладено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 185 "Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану", умови про сплату пені за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань з поставки товару встановлено сторонами у договорі, і сторони, визначили, що пеня за порушення строків поставки товару сплачується на рахунок Платника - АТ "Укрзалізниця". 
Враховуючи вищенаведені норми права та положення п. 6.1 договору, яке передбачає обов`язок Постачальника сплатити пеню у випадку затримки поставки товару саме на рахунок Платника, яким є АТ "Укрзалізниця", колегія суддів констатує наявність правових підстав про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань з поставки товару в сумі 79 389,37 грн. в дохід державного бюджету.
В силу положень частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.   Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4)   порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наслідками апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що наведені в оскарженому рішенні місцевого господарського суду висновки не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, тому його необхідно скасувати. Прийняти нове рішення. В задоволенні позову відмовити.
З огляду на те, що суд задовольняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Київську окружну прокуратуру міста Одеси відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Молочна компанія “Галичина” задоволити.
2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2024 року у справі №914/3309/23 скасувати. Прийняти нове рішення.
3.          В задоволенні позову відмовити.
4.          Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на Київську окружну прокуратуру міста Одеси.
5.          Стягнути з Київської окружної прокуратури міста Одеси (65059, місто Одеса, вул.  Краснова, 10, код ЄДРПОУ 03528552) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Молочна компанія “Галичина” (79024, місто Львів, вул.  Липинського, будинок 54, код ЄДРПОУ 39685014) 3 220,80  грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
6.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.
7.          Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови виготовлено 21.06.2024.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Кравчук
судді                                                                                           О.І. Матущак
                                                                                                    Б.Д. Плотніцький