Справа № 461/4866/23                        Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д. 
Провадження № 22-ц/811/3310/23                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 квітня 2024 року м.Львів

Справа № 461/4866/23
 Провадження № 22ц/811/3310/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 16 жовтня 2023 року у складі судді  Мироненко Л.Д., у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:
16 червня 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_3 про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту та страхування № R01.00502.007620810 від 19 лютого 2021 року в розмірі 142 427,40 грн. та судового збору у розмірі 2 684 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19 лютого 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом, та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування № R01.00502.007620810, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 105 821,45 грн., зі сплатою 35,06 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач виконав свої зобов’язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Відповідач не виконує свої зобов’язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 18 травня 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 142 427,40 грн. Просить позов задовольнити.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 16 жовтня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування № R01.00502.007620810 від 19 лютого 2021 року в розмірі 142 427, 40 грн. Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржує представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що позивачем неналежним чином застосовано досудовий порядок врегулювання дострокового погашення кредитної заборгованості, оскільки з наданих банком чеків неможливо встановити, які саме документи були надіслані відповідачу та чи остання отримала зазначені документи. Також вважає, що настання форс-мажорної обставини - введення воєнного стану у країні, є обставиною для звільнення від відповідальності від виконання зобов`язань за даним кредитом.
14 грудня 2023 року позивач подав до Львівського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Встановлено, що 19 лютого 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом, з однієї сторони та ОСОБА_1 , з другої сторони укладено договір кредиту та страхування № R01.00502.007620810, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 105 821,45 грн., зі сплатою 35,06 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.
Позивач виконав свої зобов’язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру. Відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки, а також інші платежі за кредитним договором.
Випискою з особового рахунку по кредитному договору стверджується, що останній платіж відповідачем проведено 21 лютого 2022 року.
У зв’язку із невиконанням умов кредитного договору утворилася заборгованість за договором № R01.00502.007620810, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 18 травня 2023 року становить 142 427,40 грн.; її складовими є: основний борг - 99 294,75 грн., прострочений борг - 3 030,88 грн., прострочені проценти - 25 358,46 грн., строкові проценти - 14 743,31 грн.
3 квітня 2023 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушення кредитних зобов’язань. Відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, банк буде здійснювати заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, ОСОБА_1 належним чином не відреагувала на вимогу та зобов’язань за договором кредиту не виконала.
Оскаржуване рішення мотивовано наступним.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов’язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов’язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст.629 цього Кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов’язання, якщо він не виконав зобов’язання у строк, який встановлений договором чи законом.
За змістом ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов’язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов’язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов’язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов’язків найманого працівника.
Для обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов’язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов’язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення заборгованості у сумі 142 427,40 грн., оскільки ОСОБА_4 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань.
Висновки суду першої інстанції обґрунтовані наданими доказами, судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи.
Є доведеним, що відповідач допустила заборгованість за кредитним договором, її розмір вбачається із наданого розрахунку, якй не спростований належними та допустимими доказами.
З висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, належить погодитися. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції не встановлені.
Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

 Постановаскладена 12 квітня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк