УХВАЛА
21 травня 2024 року
м. Київ
справа № 552/413/24
провадження № 61-6736ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на постанову Полтавського апеляційного суду 
від 08 квітня 2024 року у справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенка Станіслава Васильовича про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області Тараторіна Володимира Никандровича, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2024 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко С. В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області Тараторіна В. Н.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 січня 2024 року у задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко С.В. про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області Тараторіна В. Н. відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року апеляційну скаргу головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка С. В. задоволено частково, ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 24 січня 2024 року скасовано, у задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка С. В. відмовлено.
07 травня 2024 року через підсистему Електронний Суд Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції подало касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року у цивільній справі № 552/413/24.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, § 37).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Таким чином процесуальним законом не передбачено оскарження в касаційному порядку ухвал суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (пункт 31 частини першої статті 353 ЦПК України) та постанов апеляційного суду за результатами їх апеляційного перегляду.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Аналогічним чином Верховним Судом вирішено питання про відмову у відкритті касаційного провадження в ухвалах від 11 вересня 2020 року у справі № 820/1184/15, від 10 вересня 2021 року у справі № 761/15581/13-ц, 
від 10 травня 2022 року у справі № 369/8282/21, від 23 січня 2023 року у справі № 2-386/11, від 13 лютого 2023 року у справі № 357/5832/17.
Помилкове зазначення в постанові апеляційного суду про можливість її касаційного оскарження не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини першої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на постанову Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року у цивільній справі № 552/413/24. 
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     В. В. Шипович
       О. М. Осіян
         Є. В. Синельников