запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/231/24	Головуючий у 1-й інстанції Турбіна Т.Ф.	
Єдиний унікальний №334/5865/23	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.130 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       24 травня 2024 року                                         м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Кари Р.Т., діючої в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07 грудня 2023 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ), 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 12.07.2023 року о 13 год. 43 хв. водій ОСОБА_1 у м.Запоріжжі по вул.Бородінській, 9, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції не повідомив його та захисника належним чином про час і дату судового засідання, чим порушив вимоги ст.268 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вини. Його зміст не відповідає фактичним обставинам, які мали місце.
ОСОБА_1 не керував зазначеним автомобілем. На момент прибуття поліцейських автомобіль стояв на стоянці по вул.Бородінській, 9, а тому у поліцейських не було підстав вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння. 
Заслухавши захисника  ОСОБА_2 , яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Перевіряючи доводи  ОСОБА_1  про те, що суд розглянув справу у відсутність його та захисника, апеляційний суд дійшов наступного.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1  та його захисник не були присутніми в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції.
Між тим, суд першої інстанції повідомив  ОСОБА_1  про час та місце розгляду справи через додаток «Viber» у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України за №28 від 23.01.2023. Тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними.
До того ж права  ОСОБА_1  були поновлені при апеляційному перегляді, його інтереси були представлені професійним захисником, і жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи адвокатом Карою Р.Т. не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду. 
Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №407260 від 12.07.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, від підпису та отримання копії протоколу відмовився; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «ОКЗНПД» ЗОР від 12.07.2023 року, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 .
На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.
Зі змісту долученого до матеріалів справи відеозапису об`єктивно зафіксовано рух автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 його зупинка під керуванням ОСОБА_1 . Зазначене відео зафіксовано з відеокамери магазину «Електропроводка». Далі вбачається як з водійського місця автомобіля вийшов ОСОБА_1 У нього в руці перебували ключі від автомобіля. В салоні також перебувала собака.
Далі до ОСОБА_1 під`їхали військові та патрульні поліцейські. Суд звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння, такі як нечітка мова, порушення координації рухів.
Далі поліцейський чітко зазначив перед ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які на його переконання були наявні у особи та запропонував пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі.
Не отримавши чіткої відповіді на вказану пропозицію, працівники поліції протягом тривалого часу неодноразово повторювали вказану пропозицію, і запитували, чи погоджується ОСОБА_1 на проходження вказаного огляду. ОСОБА_1 весь час ухилявся від відповіді, то казав поліцейським що буде проходити на місці зупинки, потім ухилявся від такого проходження.
На відеозаписові зафіксовано як ОСОБА_1 сказав поліцейському «Наїхав на бордюр, пошкодив колесо» (запис 14:54).
Не отримавши чітко висловленої згоди, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що розцінюють його поведінку як відмову від проходження огляду, та почали складати протокол про адміністративне правопорушення.
Долученим до матеріалів справи відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.
Сукупність даних обставин об`єктивно свідчить про те, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.
Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.
Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2.5 ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.
При цьому всупереч протилежним аргументам апелянта, апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві та його захиснику права оспорювати таку вимогу поліцейського. З відеозапису зловживання поліцейського в цій частині не вбачається.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.
Відтак у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Що стосується судового збору, який постановлено стягнути із ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Враховуючи те, що  ОСОБА_1  є інвалідом ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 він повинен бути звільненим від сплати судового збору.
За таких обставин апеляційна скарга  ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні, шляхом виключення із резолютивної частини постанови посилання на стягнення з  ОСОБА_1  на користь держави судового збору в розмірі 536,80 гривень.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07 грудня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 змінити.
Виключити з резолютивної частини постанови посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,80 гривень.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 334/5865/23