ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 червня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/5473/22
провадження № 22-ц/4809/862/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач),  Карпенка О. Л., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2024 року у складі головуючого судді  Іванової Н. Ю.
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
29.08.2022  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда першої групи з дитинства, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше мінімального розміру аліментів (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), щомісячно починаючи з дня подачі заяви і довічно. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 жовтня 2001 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_1 . Цей шлюб рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2021 року був розірваний.
Сторони є батьками повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Син проживає з позивачкою за їх спільним місцем реєстрації, по АДРЕСА_1 .
Син ОСОБА_3 є інвалідом першої групи з дитинства і безтерміново, потребує постійного підтримуючого лікування та стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 182514 від 12 квітня 2022 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2024 року, з урахуванням ухвали від 19 березня 2024 року про виправлення описки, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда І групи з дитинства, у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року, довічно.
В решті вимог відмовлено.
Допущено до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач офіційно працює та отримує дохід, на підставі рішення суду сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , 2014 р. н., що норма про стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку застосовується до вимог про стягнення аліментів в частці від заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18-ти років, відповідач спроможній сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини інваліда у розмірі 1/6 частки з його заробітку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і довічно.
       
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу. 
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Суд не надав правової оцінки, що в межах заявленого позову ОСОБА_2 не доведено сукупність складових, визначених ст. 198 СК України, які можуть покладати на батька дитини (відповідача) обов`язок по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дитини - довічно.
Звертає увагу, що син ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 1 групи у розмірі 4054 грн. Доказів недостатності соціальної допомоги та потреби у зв`язку з цим у додатковій матеріальній допомозі від батька судом не встановлено. 
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, сам по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.
Суд не врахував, що з відповідача стягнуто борг у сумі 67657,89 грн на користь ОСОБА_2 у ВП №65548610, що становить 50% його доходу, та відрахування 20% заробітної плати в рахунок оплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини згідно його заяви від 01.11.2022. Тобто із заробітної плати відповідача на користь позивача здійснюється відрахування у розмірі 70%, аліментів на утримання дітей та 22% на сплату податків та зборів.
27 серпня 2021 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було затверджено мирову угоду від 26 серпня 2021 року, укладену між сторонами по справі №404/7154/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, на зазначених у ній умовах, зокрема, відповідачу - ОСОБА_1 , залишається майно: квартира АДРЕСА_2 , та автомобіль, а позивачці ОСОБА_5 виплачується грошова компенсація за половину вартості цього майна в сумі 487 275 грн, що в еквіваленті доларів США складає 18 250 доларів США (по курсу НБУ станом на 26.08.2021, 1 долар США- 26,7 грн.).
Грошова компенсація за половину вартості майна була сплачена відповідачем ОСОБА_1 позивачці ОСОБА_2 за рахунок коштів, отриманих по умовам кредитних договорів (строки виконання зобов`язань яких становлять до 2026 р.).
Враховуючи відповідні обставини, стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) є для нього суттєвим розміром, який визначений судом з порушенням принципу пропорційності цивільного судочинства, який забезпечує розумний баланс між інтересами позивачки та інтересами відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Представник позивачки адвокат Браверман В. О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).
У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда першої групи з дитинства підгрупа, «Б» (інвалідність з дитинства) безтерміново (а.с.9,13-16).
Згідно повідомлення КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 18 січня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом дитячого лікаря-психіатра з приводу дитячого аутизму. Гебіфренічний синдром з катотонічними проявами. У ОСОБА_3 спостерігаються виражені спалахи дратівливості, агресивності, імпульсивності, періоди безцільного збудження з руйнівною поведінкою, застигання у незручних позах, негативізмом. ОСОБА_3 постійно в амбулаторних умовах приймає підтримуючу терапію. За своїм психічним станом потребує постійного стороннього догляду.
Згідно копії довідки від 02.09.2022 №251 позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітна в Кіровоградському МРЦЗ з 16.05.2022 (а.с.10).
ОСОБА_3 навчається в КЗ «Спеціальна школа №1 Міської ради м. Кропивницький» в 10 класі та не знаходиться на повному державному утриманні (а.с.10).
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.03.2021 з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17-21).
Виданий на підставі вказаного рішення суду виконавчий документ перебуває на виконанні у Фортечному ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного МУМЮ (м.Дніпро) (а.с.49-53).
Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 березня 2023 року (справа № 404/1817/23) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 березня 2023 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Постановою державного виконавця Фортечного ВДВС у місті Кропивницькому від 01 травня 2023 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №404/1817/23 (ВП № 71687074).
Згідно довідки від 13.01.2023 відповідач ОСОБА_1 працює у ТОВ «М`ясокомбінат «Ятрань» та отримує дохід (а.с.55,57,141).
Відповідачем надано до суду докази - щодо наявності майнових зобов`язань: копію заяви про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 13.08.2021 (а.с.88-74), копію ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.08.2021 про затвердження мирової угоди від 26 серпня 2021 року, укладеної між сторонами по справі №404/7154/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя (а.с.75-79), та - понесених витрат на користь позивачки: розписки, написані ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_1 у виконання мирової угоди грошових коштів (а.с.80-82).
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».
При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.
Встановлено, що повнолітній син сторін страждає на дитячий аутизм, йому встановлено 1 групу інвалідності з дитинства безстроково, згідно довідки психіатричної лікарні за №77/10 від 18 січня 2021 року Віталій є агресивним, дратівливим і в зв`язку з цим потребує постійного стороннього догляду, у нього існує значна залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих елементів до самообслуговування, позивачка не може залишати його самого, тому не може постійно працювати, наразі є безробітною. 
Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Сімейний Кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. 
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_6 , інваліда І групи з дитинства, у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року і довічно, суд врахував вказані норми закону, надав належну оцінку обставинам, що мають істотне значення для справи, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище сторін, сплату відповідачем аліментів на неповнолітню дитину, і що повнолітній син за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, який забезпечує позивачка, яка у зв`язку з цим не має можливості постійно працювати, є безробітною, а відповідач - працевлаштований та отримує регулярний дохід, тому спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.
Доводи сторони відповідача про сплату  ОСОБА_1 боргу у сумі 67657,89 грн по аліментам на користь ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №65548610, затвердження 27 серпня 2021 року Кіровським районним судом м. Кіровограда мирової угоди від 26 серпня 2021 року, укладеної між сторонами по справі №404/7154/20 про поділ майна подружжя, за якою відповідачем виплачено позивачці грошові кошти за майно в сумі 487 275 грн, що грошова компенсація за половину вартості майна була сплачена за рахунок коштів отриманих в кредит, та заперечення проти стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) не дають підстав для висновку, що судове рішення ухвалене з порушенням принципу пропорційності, не забезпечує розумного балансу між інтересами позивачки та інтересами відповідача, не вказують на неможливість ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення – без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.
Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.
Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий  
С. М. Єгорова

Судді 
О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко