22.05.24
33/812/275/24
Справа № 489/532/24
Провадження № 33/812/275/24
ПОСТАНОВА
Іменем України
22 травня 2024 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В.
із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,
за участю особи захисника - адвоката Задорожньої В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його захисником – адвокатом Задорожньою Вікторією Олександрівною, на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2024 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,
У С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 січня 2024 року серії ААД№560223 05 січня 2024 року о 02:30 год. в м. Миколаєві, по вул. Херсонське Шоссе, 205 Д, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом DAF-95XF380, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу на «Alkotest Drager» відмовився, зафіксовано на боді-камеру474678 також водій відмовився пройти тест в медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Задорожня В.О. - подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги захисник  ОСОБА_2 зазначала, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проте вбачається, що він неодноразово наголошував, що транспортним засобом не керував та називав особу, яка , за його твердженням керувала автомобілем. Також звертала увагу, що з відео вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 складено не було, працівники поліції в спілкуванні з ОСОБА_1 обмежились лише констатуванням факту, що останній відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння та відносно нього буде складено протокол, проте не роз`яснювали йому суті вчиненого правопорушення, прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (у тому числі право на правову допомогу адвоката), порядку проходження огляду на стан сп`яніння, наслідків ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, перед пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння працівник поліції попередньо не встановлює ознаки алкогольного сп`яніння. Захисник ОСОБА_2 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати належним і допустимим доказом, враховуючи що він містить істотні порушення при його складанні та не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, фабула протоколу не відображає фактичних обставин та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 02 год 30 хв., однак з відеозаписів вбачається, що о 02 год 23 хв він знаходиться на вулиці та спілкується з військовослужбовцями Національної гвардії України та працівниками поліції, в графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, проте це суперечить долученим відеозаписам, на яких працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чим грубо порушили вимоги Інструкції № 1452/735. 
Також апелянт звертає увагу на те, що поліцейські не вручали ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд та не забезпечили доставку водія до найближчого закладу охорони здоров`я, не складено акт огляду на стан сп`яніння у двох примірниках відповідно до вимог п. 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735. 
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 – адвокат Задорожня В.О. - підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Положеннями частини 1-3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду дотримався не в повному обсязі, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного. 
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, одним із правопорушень є відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, вказана норма є бланкетною, яка відсилає до інших нормативних актів. В даному випадку відсилає до нормативних актів, якими встановлюються порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок), та п. 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання працівником поліції зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив та, хоча і дослідив матеріали справи, але не звернув уваги на те, що вони не узгоджуються між собою та не доводять обставин, викладених у протоколі, а тому з висновком судді в постанові про невиконання водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР суд апеляційної не погоджується з огляду на таке.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії від 05 січня 2024 року серії ААД№560223 05 січня 2024 року о 02:30 год. в м. Миколаєві, по вул. Херсонське Шоссе, 205 Д, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом DAF-95XF380, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу на «Alkotest Drager» відмовився, зафіксовано на боді-камеру474678 також водій відмовився пройти тест в медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проте дослідивши вищезазначені докази, суддя не звернув уваги, що хоча у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Alkotest Drager» та в медичному закладі, проте, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який також долучений до протоколу та є безперервним, зафіксовано як працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", на що він погоджувався, однак своєю поведінкою цьому не сприяв та наголошував на тому що не він водій, а тому не повинен проходити огляд, що поліцейський розцінив як відмову від проходження огляду на місці зупинки, проте пропозиції від поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я після цього не надходило. Крім того, на вказаному відеозаписі не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП (відео БК 474678 – 02:39:46-02:45:03).
Також відеозаписом зафіксовано як, сидячи в автомобілі поліцейський записує у протоколі фабулу адміністративного правопорушення під диктовку іншого працівника поліції: «громадянин ОСОБА_1 керував ТЗ DAF-95XF380, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу на «Alkotest Drager» відмовився, зафіксовано на боді-камеру474678», після чого виходить з автомобіля та, не ознайомлюючи ОСОБА_1 зі змістом протоколу, пропонує тому поставити підписи у протоколі, на що ОСОБА_1 говорить: «За що підпис? Що тут написано, нічого не бачу?» - Що ви знаходитесь в стані сп`яніння. «За що підпис?» Йому повідомляють, що за отримання копії протоколу, за видачу тимчасового посвідчення. (відео: 03:03:21 – 03:24:30).
Таким чином, аналіз наявних у справі доказів дає підстави для висновку про невідповідність зазначених у протоколі відомостей про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, так як за даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається, що такий вид огляду на стан алкогольного сп`яніння пропонувався водію після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер».
У матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 пропонувалось проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від чого той відмовився.
Крім того, у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. 
За таких обставин, враховуючи, що після фактичної відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, працівники поліції, в порушення передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією і Порядку процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, не забезпечили такий огляд в закладі охорони здоров`я і взагалі не пропонували його проведення водію, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Отже, висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до адміністративної відповідальності, переконливими доказами, які б не викликали обґрунтованих сумнівів у доведеності вини цієї особи в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України не підтверджено.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
       Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину). 
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції при розгляді справи було застосовано спрощений підхід та порушено принцип всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки вирішуючи справу у межах наданих матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності підстав вважати доведеним порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, з огляду на положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2024 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана захисником Задорожньою В.О. підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд,  -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником – адвокатом Задорожньою Вікторією Олександрівною, задовольнити.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць