Справа № 442/6545/22                         Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б. 
Провадження № 22-ц/811/175/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Провадження № 22-ц/811/295/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        04 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Псярук О.В.
за участю: ОСОБА_1 та її представника – ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 та його представника – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року та ОСОБА_3 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації частки зі спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошову компенсацію 1/2 частки: автомобіля AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, що становить 369 347,50 грн; автомобіля TОYOTA LAND CRUISER 100, 2004 року випуску, що становить 283 831,50 грн; мисливської нарізної гвинтівки Savage Mark II FV XP, що становить 9 371,50 грн; мисливського нарізного карабіну Blaser R8 Profesional IC, що становить 63 825,00 грн; мисливського нарізного карабіну Remington 700 ADL TACT FDE, що становить 14 893,00 грн; пристрою для відстрілу патронів ФОРТ-12 РМ, що становить 89 42,50 грн; поділити майно подружжя, шляхом визнання за нею та ОСОБА_3 по 1/2 ідеальної частки автомобіля марки AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1989 року випуску.
В обґрунтування позову покликалася на те, що з 07.05.1998 по 22.09.2022 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .
За час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль марки «AUDI А 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року виписку, який був зареєстрований за відповідачем, та який 16.06.2022 він відчужив без її згоди. 22.10.2020 сторонами було придбано автомобіль марки TОYOTA модель LAND CRUISER 100, 2004 року випуску, який був зареєстрований за відповідачем, та який 16.09.2021 він відчужив без згоди позивачки. З 12.07.2007 за ОСОБА_3 зареєстрований автомобіль «AUDI», 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Також за час шлюбу подружжям ОСОБА_5 придбано: мисливську нарізну гвинтівку Savage Mark II FV XP, мисливський нарізний карабін Blaser R8 Profesional IC (які на даний час не відчужені та зареєстровані за відповідачем), мисливський нарізний карабін Remington 700 ADL TACT FDE, пристрій для відстрілу патронів ФОРТ-12 РМ (які відповідачем були відчужені без згоди позивачки). Згоди щодо поділу майна у досудовому порядку сторони не дійшли, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.
11.01.2023 ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на автомобіль марки AUDI, модель А6, 2014 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN код) НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_3 .
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2023, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27.03.2023, заяву задоволено частково.
Заборонено проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда та інші) та державною реєстрацією права власності на рухоме майно, а саме: автомобіля марки AUDI, модель А6, 2014 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN код) НОМЕР_4 .
В іншій частині вимог відмовлено.
11.12.2023 ОСОБА_3 подав до суду заяву про скасування вищевказаних заходів забезпечення позову, накладених ухвалою суду від 13.01.2023. В заяві посилається на те, що вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову є неспівмірними і перевищують ціну позову 793 179, грн. Крім цього, зазначає, що сама позивач зазначає про те, що такий захід забезпечення позову втратив свою силу та є неактуальним внаслідок пошкодження та знецінення.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2023 клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2023 позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини вартості спільного майна подружжя в сумі 59 531,85 грн.
В решті позову відмовлено.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2023 оскаржив ОСОБА_3 .
Вважає ухвалу суду незаконною, негрунтованною та такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. 
Зазначає, що суд не мотивував своє рішення про залишення без задоволення його клопотання про скасування заходів забезпечення позову. На даний час відсутні підстави вважати залишки аварійно пошкодженого й розібрано-розукомплектованого автомобіля марки «AUDI», модель А6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 транспортним засобом. Відповідно до ухвали Галицького районного суду міста Львова від 13.01.2023 у справі №442/6545/22 про забезпечення позову такі заходи вжиті стосовно справного автомобіля марки «AUDI», модель А6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , а на даний час останній перебуває у повністю непридатному для використання стані, так як «залишки» цього транспортного засобу свідчать про неможливість його навіть часткового використання за цільовим призначенням, наведене свідчить, що змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи вживалися саме до придатного до використання транспортному засобу. Такі ж обставини справи обгрунтовано свідчать про наявність підстав для скасування таких заходів забезпечення позову з вказаних підстав. Такі ж обставини вказують про відсутність підстав у подальших заходах забезпечення позову стосовно «залишків» непридатного до використання автомобіля марки «AUDI», модель А6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , оскільки за змістом ст. 149-150 ЦПК України заходи забезпечення позову накладаються саме на майно, яке придатне до використання з метою забезпечення завдань інституту забезпечення позову. Просить ухвалу суду скасувати.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2023 оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом невірно встановлено, що під час шлюбу сторонами було придбано спільне нажите майно, а саме ювелірні вироби; меблі та інші побутові речі у квартирі. Зазначає, що суд розглядає і вирішує спір в межах позовних вимог. До предмету даного позову не входило вищевказане майно. Тобто ні позивачем, ні відповідачем не заявлялись такі позовні вимоги. Відповідач не надав суду докази про те, що ювелірні вироби ним були придбані для позивача.
Щодо поділу автомобіля марки «AUDI», модель А6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , то суд першої інстанції не врахував той факт, що винуватець ДТП ОСОБА_7 відшкодував відповідачу різницю вартості первинної до ДТП 738685 грн та вартість після ДТП 113574,21 грн. Щодо автомобіля марки TОYOTA модель LAND CRUISER 100, 2004 року випуску та мисливського нарізного карабіну Remington 700 ADL TACT FDE, пристрою для відстрілу патронів ФОРТ-12 РМ та мисливської нарізної гвинтівки Savage Mark II FV XP, суд не врахував, що вказане майно було продано без згоди позивача. Щодо поділу автомобіля маки «AUDI» 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд належно не дослідив обставини. 
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Від представника ОСОБА_3 – ОСОБА_8 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
В судовому засіданні апеляційної інстанціїОСОБА_1 та її представник – ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині вирішення спору про стягнення грошової компенсації частки, заперечили проти задоволення скарги ОСОБА_3 ; ОСОБА_3 та його представник – ОСОБА_4 заперечили проти задоволення скарги ОСОБА_1 , скаргу ОСОБА_3 – підтримали.
Оскільки у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник – ОСОБА_2 не підтримали апеляційну скаргу в частині вирішення позовної вимоги про поділ автомобіля марки AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1989 року випуску, рішення суду в цій частині колегією суддів не переглядається. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду таким вимогам відповідає, тоді як рішення суду – не повністю, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.05.1998, який розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2022.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 покликалася на те, що під час перебування у шлюбі сторонами придбано, зокрема:
-автомобіль AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску; 
-автомобіль TОYOTA LAND CRUISER 100, 2004 року випуску; 
-автомобіль марки AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1989 року випуску;
-мисливську нарізну гвинтівку Savage Mark II FV XP; 
-мисливський нарізний карабін Blaser R8 Profesional IC;
-мисливський нарізний карабін Remington 700 ADL TACT FDE; 
-пристрій для відстрілу патронів ФОРТ-12 РМ.
Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).
Згідно із частиною першою статті 57 СК України о собистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.
Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 210/2492/19.
У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18 зазначено, що судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.
Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за час перебування сторін у шлюбі ними було придбано спільно нажите майно, а саме:
- автомобіль марки «AUDI А 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску;
- автомобіль марки TОYOTA модель LAND CRUISER 100, 2004 року випуску;
- мисливську нарізну гвинтівку Savage Mark II FV XP;
- мисливський нарізний карабін Blaser R8 Profesional IC;
- мисливський нарізного карабіну Remington 700 ADL TACT FDE;
- пристрій для відстрілу патронів ФОРТ-12 РМ;
- автомобіль марки AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1989 року випуску;
- ювелірні вироби;
- меблі та інші побутові речі в квартирі АДРЕСА_1 .
При цьому судом встановлено, що автомобіль марки TОYOTA модель LAND CRUISER 100, 2004 року випуску, мисливська нарізна гвинтівка Savage Mark II FV XP, мисливський нарізний карабін Remington 700 ADL TACT FDE, пристрій для відстрілу патронів ФОРТ-12 РМ були відчужені у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі і доказів використання відповідачем коштів від їх продажу не в інтересах сім`ї позивачкою не надано. ОСОБА_1 вказаний висновок суду не спростовано і колегія суддів з ним погоджується.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Відтак суд безпідставно включив до спільного майна подружжя та врахував при його поділі вартість меблів та інших побутових речей в квартирі АДРЕСА_1 , які не були предметом позову ОСОБА_1 .
Крім цього, суд не врахував, що відповідно до положень частини другої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя, тому відсутні підстави для врахування під час поділу майна подружжя вартості ювелірних виробів, придбаних під час перебування сторін у шлюбі.
Таким чином, встановлено, що на час розірвання шлюбу спільно нажитим майном подружжя сторін, яке підлягає поділу є: автомобіль марки «AUDI А 6», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , 2014 року випуску, та мисливський нарізний карабін Blaser R8 Profesional IC. 
Згідно з Висновком про вартість об`єкту оцінки від 14.09.2022, складеного ФОП ОСОБА_9 , вартість мисливського нарізного карабіну Blaser R8 Profesional IC, становить 127 650,00 грн, що сторонами не оспорюється.
Відповідно до Звіту, складеного суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_10 , середня ринкова вартість транспортного засобу марки «AUDI А 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, станом на 15.09.2022 становить 738 695,00 грн. Вказаний звіт є належним та допустимим доказом, який підтверджує вартість спірного автомобіля саме на момент розірвання сторонами шлюбу.
Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги наданий відповідачем Звіт № 2665/23 про оцінку автомобіля марки «AUDI А 6» станом на 29.10.2023, згідно якого автомобіль є у пошкодженому та розкомплектованому стані, а його ринкова вартість становить 113 574,21 грн.
Як встановлено та визнається сторонами у справі, з часу розірвання шлюбу вказаний автомобіль перебував у користуванні відповідача ОСОБА_3 та був пошкоджений внаслідок ДТП, яке мало місце 04.01.2023, тобто після розірвання шлюбу і пред`явлення цього позову. Оскільки вартість спірного автомобіля істотно зменшилась внаслідок отриманих пошкоджень внаслідок ДТП за участю відповідача та після розірвання сторонами шлюбу, необґрунтовано та несправедливо покладати наслідки знецінення такого майна на позивачку у справі. Крім цього, як правильно звертає увагу апелянт, відповідач ОСОБА_3 має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок вказаної ДТП.
Враховуючи, що вказане майно залишається у власності та користуванні відповідача у справі, що погоджено сторонами, з урахуванням рівності часток подружжя у майні, із ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути компенсацію частини вартості спільного майна подружжя в сумі 433 172,50 грн ((127 650,00 + 738 695,00) : 2), тому рішення суду в цій частині слід змінити.
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2023, колегія суддів виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2023 з метою забезпечення цього позову судом було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда та інші) та державною реєстрацією права власності на рухоме майно, а саме: автомобіля марки AUDI, модель А6, 2014 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN код) НОМЕР_4 .
11.12.2023 ОСОБА_3 подав до суду заяву про скасування вказаних заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову є неспівмірними і перевищують ціну позову 793 179,00 грн, а також такий захід забезпечення позову втратив свою силу та є неактуальним внаслідок пошкодження та знецінення майна.
Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.
Згідно з частинами першою, другою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
Частиною сьомою статті 158 ЦПК України визначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Згідно з частиною дев`ятою статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10 статті 158 ЦПК України).
За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.
Враховуючи вищенаведене та часткове задоволення позову ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, оскільки судом не встановлено існування обставин, які б свідчили про те, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. ОСОБА_3 , не надано доказів наявності на його рахунках достатньої суми коштів, необхідної для виконання рішення суду у цій справі, а скасування заходів забезпечення позову до виконання рішення суду суперечитиме меті заходів забезпечення позову.
За таких обставин, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 компенсацію частини вартості спільного майна подружжя в сумі 433 172,50 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 17.06.2024
Головуючий                                                        
Судді