ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1465/24 Справа № 185/3937/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Тимченко С. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 травня 2024 року                                                        м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в протоколі, 07.04.2024 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в м. Павлоград по вул. Дніпровська,413/4, керував автомобілем марки "Сузукі Вітара" н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння відмовився.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він автомобілем не керував, залишив його на мийці, розпивав алкогольні напої в кафе, за кермо мав сісти знайомий ОСОБА_3 . Працівник мийки викликав працівників поліції оскільки був конфлікт щодо суми домовленості за мийку автомобіля.
Вказує, що суддя відмовив у виклику та допиті свідків. Працівник мийки ОСОБА_4 , який був допитаний в суді першої інстанції, обмовив його. Самі працівники поліції не бачили й не фіксували щоб він керував транспортним засобом.
Також зазначає, відеозапис, на який послався суд, є лише частиною, коли він брав барсетку, щоб розплатитися за мийку автомобіля.

ОСОБА_1 в судове засідання не з”явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки до суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Так, факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку, направленням на огляд, актом огляду на стан сп`яніння, письмовими поясненнями свідка та рапортом працівника поліції.
Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Так, з переглянутого відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 приїхав до автомийки, взявши з автомобіля пляшку з іншим чоловіком пішов до кафе. Надалі, після приїзду працівників поліції, зафіксовано розмову чоловіка з ОСОБА_1 який зазначає, що вони разом у кафе розпивали алкогольні напої. Розпивання алкогольних напоїв даними особами підтверджує й свідок ОСОБА_5 , також, даний свідок підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп”янні.
Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про те, що за кермо мав сісти його знайомий ОСОБА_3 .
У зв”язку з тим, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про виклик свідків та витребування відеозапису з автомийки.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме – відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України.
Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції чи свідка відносно ОСОБА_1 . 
Таким чином, постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , — залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун