Справа № 147/19/24 
Провадження № 33/801/517/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року                                                                     м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Конякіна Михайла Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 01 січня 2024 року о 01.23 год по вул. Витягайлівській в смт Тростянець Гайсинського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ореl Аstrа», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,6 грн. При винесенні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП наявними у справі доказами.
В апеляційній скарзі адвокат  ОСОБА_1  – Конякін М. С., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суд першої інстанції швидко розглянув справу не взяв до уваги пояснень ОСОБА_1 . Суд не врахував, що у справі відсутні докази, які достовірно свідчили б про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Крім цього, адвокат  ОСОБА_1 – Конякін М. С. заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску тим, що вперше подав апеляційну скаргу у строк, передбачений ст. 294 КУпАП, однак не долучив витяг з договору про надання правничої допомоги, у зв`язку з чим, апеля2ційний суд його скаргу повернув. 
Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 статті 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Адвокат ОСОБА_1 – Конякін М. С. зазначає, що вперше він у десятиденний строк оскаржив постанову суду, однак не надав суду витяг з договору на підтвердження його повноважень, як захисника Лозінського Т. Т., що є обов`язковим відповідно до ч. 2 ст. 271 КУпАП, в наслідок чого, постановою Вінницького апеляційного суду від 10 травня 2024 року його скарга була повернута.
Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню. 
ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд про дату та час розгляду справи в апеляційному суді поштовим зв`язком, а його захисника – адвоката Конякіна М. М. за допомогою особистого кабінету адвоката в додатку «Електронного суду».
ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли. 
В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.(Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" №3236/03 від 03.04.2008).
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано право висловити пояснення по суті порушення, заявити клопотання, тощо, однак він скористався ними на власний розсуд, не з`явився в судове засідання. 
За змістом ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені  ч. 1 ст. 130  цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника. 
Проаналізувавши наведений в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, що не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
З протоколу вбачається, що 01 січня 2024 року о 01.23 год по вул. Витягайлівській в смт. Тростянець Гайсинського району водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом «Ореl Аstrа», д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій  ОСОБА_1  відмовився на місці зупинки, тим самим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за змістом – Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
DVD диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейських, у якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом досліджено відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння при наявності у нього його ознак, суд виходив з того, що наявність в діях складу вказаного адміністративного правопорушення підтверджується доказами: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2), направленням на огляд (а.с. 4), рапортом інспектора поліції про подію (а.с. 7), відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, проаналізовані судом в їх сукупності та взаємозв`язку Апеляційний суд вважає, що розглядаючи справу суд першої інстанції вірно встановивши обставини вчинення адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Як вбачається із вказаних відеозаписів, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими з використанням звукового сигналу. Цим же відеозаписом зафіксовано його поведінку, що свідчить про відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, якій суд дав вірну оцінку. Так, на відеозаписі події від 01.01.2024, зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Ореl Аstrа» д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки. У зв`язку з виявленими поліцейськими ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, виражене тремтіння рук, про що було озвучено останньому (відео останні цифри 0008 о 01.27 год (час зазначений на камері)) було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та запропоновано проїхати в лікарню. Також поліцейськими роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння прирівнюється до закінченого складу правопорушення (відео останні цифри 0008 о 1.26 год.). ОСОБА_1 стверджував, що це припущення поліцейських, поводився агресивно, кричить. Після цього сів в автомобіль на місце водія. Поліцейський попереджає, щоб ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, оскільки в нього є ознаки алкогольного сп`яніння, а тому він не може бути допущений до права керування (відео останні цифри 0009 о 01.28 год.). Поліцейський неодноразово просить ОСОБА_1 вийти з автомобіля. ОСОБА_1 різко рушив автомобілем, при цьому передня водійська дверка була відчинена й біля неї стояв поліцейський та ОСОБА_1 пришвидшив рух автомобіля (відео останні цифри 0009 о 1.30 год.)
Отже, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм  ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності суд правильно оцінив, як специфічний, обраний ним спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів на спростування обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо факту його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.
Указані обставини в сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката  Конякіна  Михайла Сергійовича, подану  в інтересах  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Тростянецького  районного  суду  Вінницької  області  від 24 квітня 2024   року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                          С. Г. Копаничук