ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/19991/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/19991/23 (головуючий суддя першої інстанції - Бондар М.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          В С Т А Н О В И В 
Позивач 08.08.2023 року звернувся через «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 01.08.2023 року №046450012089 щодо відмови в призначені йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 25.07.2023 року;
- зобов`язати  відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за призначенням пенсії - 25.07.2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.08.2023 року №046450012089 про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 25.07.2023 року, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності. Посилаючись на п.2 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач зазначив, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення позивача становив 27 років 03 місяці 27 днів, при цьому пільговий період роботи за Списком №2 не підтверджено в установленому порядку. Апелянт вказує, що у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.09.2021 року №27 про проходження позивачем військової служби в збройних силах Української СРСР з 15.10.1986 року по 05.12.1988 року, зазначене прізвище особи ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним позивача ОСОБА_3 .
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач 25.07.2023 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява та додані документи розглядались ГУ ПФУ в Хмельницькій області.
За результатами розгляду заяви позивача пенсійним органом прийнято Рішення №046450012089 від 01.08.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Вказаним рішенням зазначено, що вік заявника складає 55 років 12 днів, а його страховий стаж складає 27 років 3 місяці 27 днів. Відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 розділу XIV-I Закону №1058-IV пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, чоловікам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
В рішенні також вказано, що за результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано:
- період військової служби з 15.10.1986 року по 05.12.1988 року згідно з довідкою від 15.09.2021 року №27, оскільки зазначене прізвище особи « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним особи « ОСОБА_3 »;
- періоди роботи з 10.01.1989 року по 10.07.1990 року згідно з довідкою від 21.06.2022 року №11, період з 06.08.1990 року по 02.11.1994 року згідно з архівною довідкою від 19.07.2022 року №144, період з 03.11.1994 року по 15.05.2001 року згідно з довідкою від 09.12.2021 року №2596/07, періоди з 24.02.2003 року по 01.08.2003 року, з 06.08.2003 року по 04.10.2003 року, з 09.10.2003 року по 09.12.2003 року, з 15.12.2003 року по 18.02.2004 року, з 20.02.2004 року по 31.03.2005 року згідно з довідкою від 21.05.2022 року №647, оскільки довідки не відповідають додатку 5 до Порядку №637, відсутні підписи керівника, головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, а також будь-яка інформація про відсутність зазначених посад відповідно до штатного розпису підприємства;
- період роботи з 06.08.1990 року по 02.11.1994 року згідно з архівною довідкою від 19.07.2022 року №144, виданої архівним відділом Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, не підтверджує роботу у важких і шкідливих умовах праці протягом основного робочого дня.
Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач оскаржив  таку  відмову  до  суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV (у редакції Закону України №3108-IV від 17.11.2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком               на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 7 Закону №1788 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується
Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За приписами статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У пунктах 1, 2 та 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту  - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду за Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, якою затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». У відповідності до п.1 даного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 даного Порядку передбачено , що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Абзацом 1 пункту 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Однак цей порядок поширюється на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17.
Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 , апеляційний суд та суд першої інстанції встановили, що вони не містять відомості, які визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах.
У відповідності до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.09.2021 року №27 « ОСОБА_1 » проходив військову службу в Збройних Силах України (СРСР) з 15.10.1986 року по 05.12.1988 року.
Відповідно до статті 56 Закону №1788 у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону Україну «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону Україну «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що записами у трудовій книжці та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.09.2021 року №27 підтверджується факт служби позивача в лавах Радянської армії з 15.10.1986 року по 05.12.1988 року, та наявні підстави для зарахування цього періоду до страхового стажу.
Суд зазначає, що запис №3 в трудовій книжці підтверджує, що довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.09.2021 року №27 видана стосовно проходження строкової служби саме ОСОБА_1 ; описка в написанні прізвища позивача: заміть „є" - „е" не спростовує цього факту.
Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі по тексту  - Порядок №383).
Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, посада газоелектрозварника, яку позивач займав під час роботи у Шевченківському будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні №5 служби будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Одеської залізниці за період з 24.02.2003 року по 01.08.2003 року, з 06.08.2003 року по 04.10.2003 року, з 09.10.2003 року по 09.12.2003 року, з 15.12.2003 року по 18.02.2004 року, з 20.02.2004 року по 31.03.2005 року та в Кам`янському управлінні по експлуатації газового господарства з 03.11.1994 року по 15.05.2001 року передбачена відповідними розділом Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Суд зазначає, що певні недоліки в оформленні довідок про підтвердження пільгового стажу не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
За загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист шляхом призначення пенсії.
Аналогічні правові  висновки викладені Верховним Судом в постановах від                             25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, від 23 жовтня 2019 року у справі №263/3783/17, від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 20 січня 2021 року у справі №588/647/17, від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22 та інших.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем безпідставно під визначення  права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах не зараховано періоди роботи з 03.11.1994 року по 15.05.2001 року, з 24.02.2003 року по 01.08.2003 року, з 06.08.2003 року по 04.10.2003 року, з 09.10.2003 року по 09.12.2003 року, з 15.12.2003 року по 18.02.2004 року, з 20.02.2004 року по 31.03.2005 року, з 03.11.1994 року по 15.05.2001 року та ці періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи позивача до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.
Проте,  відповідачем  такої  перевірки  не  проводилось.
Враховуючи викладене, рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №046450012089 від 01.08.2023 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 є передчасним, винесеним без з`ясування усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, внаслідок чого є протиправним та підлягала скасуванню.
Додатково слід зазначити, що оскільки відповідачем не проводився розрахунок страхового стажу позивача з урахуванням спірних періодів, то суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачеві пенсію.
Колегія суддів вважає, що питання виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є передчасним, оскільки спочатку підлягає вирішенню питання права позивача на таку пенсію. Враховуюче викладене належним способом поновлення порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 липня 2023 року про призначення пенсії та провести розрахунок страхового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в прийнятому рішенні.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як суб`єктом владних повноважень не доведено належними доказами правомірність прийнятого ним рішення.
З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду щодо обрахунку його стажу.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/19991/23 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/19991/23 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.     

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко