КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8827/2024                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                         Справа № 759/18098/14-п
 
17 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Кафідової О.В.
суддів                       - Оніщука М.І.
                                  - Шебуєвої В.А.
при секретарі           - Смолко А.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року, постановлену під головуванням судді Єросової І.Ю., у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
 
                                              в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4 000,00 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про видачу дубліката виконавчого листа. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що відповідно до довідки Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Київ) виконавчий лист було втрачено. 
З урахуванням вище викладеного просила суд видати дублікат виконавчого листа у справі № 759/907/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року, 27 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року та постановити нову ухвалу про задоволення заяви. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що рішенням суду про стягнення аліментів було вирішено питання щодо стягнення аліментів на утримання двох спільних дітей сторін справи: ОСОБА_5 , яка дійснона даний часє повнолітньою, та ОСОБА_6 , 2008 року народження, який станом на день винесення ухвали суду є неповнолітнім.
Судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи та оскаржувана ухвала суду позбавляє неповнолітнього ОСОБА_6 права на утримання батьками.
В судовому засіданні представник позивача  ОСОБА_1 . ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення апеляційноі скарги заперечував, посилаючись на те, що в нього після 2015 року народилась інша дитина, яку він має утримувати.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16 серпня 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у ВРАГС Жовтневого району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №701. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 (а. с. 5).
В шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 від 06.08.1999 (а. с. 6), а  ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_5 від 30.09.2008 (а. с. 7).
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 16 серпня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, за актовим записом №701 розірвано.
У жовтні 2014 року   ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4 000,00 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_6   ОСОБА_1 отримала копію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року та виконавчий лист, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. (а.с. 31)
Відповідно до довідки Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Київ) від 18 вересня 2023 року виконавчий документ, а саме: виконавчий лист № 2/75/907/15 виданий 04.02.2015 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4   у розмірі частини від усіх видів доходів, але не менше 30 відсоткців прожиткового мінімуму для дитини відповідного відку, починаючи з 27.10.2014 року та до повноліття, втрачений при пересилці засобами поштового зв`язку. 
Відмовляючи у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів суд першої інстанції посилався на те, що строк пред`явлення виконавчого докумета до виконання закінчився, оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 , при цому не звернув увагу, що по справі було видано один виконавчий лист, який стосувався як доньки так і сина відповідача. 
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішенняє обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування,підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадяні підлягаютьвиконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконаннясудового рішенняє підставоюдля відповідальності,встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (980_079) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (980_075) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:
1) верховенства права;
2) обов`язковості виконання рішень;
3) законності;
4) диспозитивності;
5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;
6) гласності та відкритості виконавчого провадження;
7) розумності строків виконавчого провадження;
8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;
9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.
Відповідно до підпункту 17.4 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Відповідно до змісту вказаної норми закону суд, який розглядав справу, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат замість втраченого оригіналу таких документів. Тобто питання видачі дублікату, зокрема, і виконавчого листа може вирішуватись у випадку втрати його оригіналу.
Зважаючи на вказане звертаючись до суду в порядку підпункту 17.4 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України стягувач або державний виконавець повинні довести втрату оригіналу виконавчого документу.
Крім цього, слід зазначити, що вказане питання (про видачу дублікату виконавчого листа) може вирішуватись позитивно виключно у випадку, коли судове рішення невиконане (у іншому ж випадку, слід вважати, що видача дублікату виконавчого листа призводила б до подвійного виконання судового рішення) або якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого листа до виконання (у іншому ж випадку, стягувач мав би право подання дублікату виконавчого листа до виконання після спливу відповідного, встановленого законом строку, що теж слід вважати суперечило б нормам закону).
Відповідно до ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовимиособами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
На виконання рішення суду, Святошинським районним судом м. Києва було видано один виконавчий лист (а.с.31).
На думку колегії суддів, при розгляді справи такої категорії, суду слід зважати на ряд обставин, які мають істотне значення і сам факт втрати чи фізичного знищення виконавчого документу є лише однією із таких. Іншими ж є як вказано вище питання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та питання виконання рішення.
Згідно ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони невизначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку,визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати. Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбаченихпунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів,за якими стягувачем є держава абодержавний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню-з наступного дня після його прийняття.
Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваютьсяу разі: 1) пред`явлення виконавчогодокумента до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Разом з тим, вирішуючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував вищезазначені вимоги з ЗУ «Про виконавче провадження».
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала  Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року  у видачі дубліката виконавчого листа про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей,підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року  в частні відмови у видачі дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5   та  ОСОБА_3 - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Видати дублікат виконавчого листа у справі 3759/18098/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22.04.2024 року. 

Головуючий:                                              Судді: