ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1006/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №2-4149/09 Категорія: на ухвалу    	ОСОБА_1  	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 червня 2024 року                                                                                                   м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Новіков О.М. 	
секретар 	Любченко Т.М.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2  адвоката Гаврилова Д.О. на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 20.09.2023 (повний текст складено 20.09.2023, суддя в суді першої інстанції Казидуб О.Г.) у цивільній справі за заявою ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про заміну стягувача правонаступником, боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

у серпні 2023 року ТОВ «ДЕБТ ФОРС»звернулося до суду із заявою про заміну стягувача правонаступником, мотивуючи про те, що 25.11.2009 Придніпровський районний суд м. Черкас рішенням у справі № 2-4149/09 стягнув з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 820-ЧД.
03.10.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за Кредитним договором № 820-ЧД.
07.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс» укладено Договір № 07-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс», а ТОВ «Кампсіс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за Кредитним договором № 820-ЧД.
16.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (заявником) укладено Договір № 16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за Кредитним договором № 820-ЧД.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження».
На підставі вищевикладеного, заявник просить замінити первісного стягувача ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника – ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у виконавчому листі №2-4149/09 у даній справі щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 20.09.2023 вказану заяву про заміну стягувача у справі задоволено з посиланням на обґрунтованість її доводів про правонаступництво заявника щодо стягувача у справі.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник боржника ОСОБА_2 адвокат Гаврилов Д.О. 06.05.2024 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просить ухвалу міськрайонного суду скасувати та постановою апеляційного суду відхилити вимоги заяви у справі.
В обґрунтування вказано на те, що 26.04.2021 Черкаським апеляційним судом було скасовано ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2021 та відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, чого суд у цій справі не врахував. Договір, за яким заявник набув прав вимоги до боржника, є договором факторингу, право на укладення якого має лише володілець ліцензії на здійснення фінансових послуг, доказів наявності якої заявником у справі не надано. Також заявник не надав доказів виконання своїх зобов`язань за договором факторингу щодо сплати коштів. Крім того, 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості в сумі 83001,37 грн. Отже заявник у даній справі намагається стягнути борг у більшому розмірі, ніж передбачено кредитним договором. 
ТОВ «ДЕБТ ФОРС» надіслало суду апеляційної інстанції відзив на вказану апеляційну скаргу, в якій просив її відхилити, а ухвалу суд першої інстанції – залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 25.11.2009 заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору в розмірі 47588 грн. 83 коп., 475 грн. 89 коп. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 48314 грн. 72 коп.
07.12.2009 указане рішення набрало законної сили.
У грудні 2009 року на виконання цього рішення Придніпровський районний суд видав два виконавчих листи № 2-4149/2009 про солідарне стягнення з боржників на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості та судових витрат у справі.
03.10.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за Кредитним договором № 820-ЧД стосовно боржників у справі.
14.01.2021 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси в даній справі замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Вердикт Капітал».
26.04.2021 Черкаським апеляційним судом скасовано зазначену ухвалу від 14.01.2021 та відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони у справі.
07.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс» укладено Договір № 07-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс», а ТОВ «Кампсіс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за Кредитним договором № 820-ЧД.
Відповідно до п. 5.2 Договору № 07-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07 лютого 2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).»
16.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (заявником у справі) укладено Договір № 16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за Кредитним договором № 820-ЧД.
Відповідно до п. 5.2 Договору № 16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 травня 2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.
Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між учасниками судового розгляду на їх підставі з приводу заміни сторони (стягувача) у справі, мають таке правове регулювання.
Згідно ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (як у даній справі).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження). Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі "Моргуненко проти України" від 06.09.2007 (заява № 43382/02) вказується таке: "Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. "Естіма Джордж проти Португалії" (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21.04.1998, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13.06.2006)."
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.02.2022 у справі №2-7763/10, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. 
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України – 55 та 442 відповідно. 
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Ця особа до відкриття виконавчого провадження є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України) є правонаступництво в матеріальних правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні – це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям.
На стадії виконання судового рішення можлива заміна сторони у виконавчому провадженні правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. 
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення, заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження. 
Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні в силу умов частини п`ятої статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження», а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, – в силу другої частини цієї статті.
Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» (абзац другий частини першої статті 40). Так, згідно із частиною першою статті 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.
Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.
Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14 (пункти 6.9–6.12, 6.15).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
У даній справі встановлено, що 25.11.2009 заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору та судові витрати на загальну суму 48314 грн. 72 коп.
У грудні 2009 року на виконання цього рішення Придніпровський районний суд видав ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» два виконавчих листи № 2-4149/2009.
03.10.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким останнє набуло права вимоги, у тому числі, щодо зобов`язань скаржника у справі.
У свою чергу 07.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс» укладено Договір № 07-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс» набуло право вимоги заборгованості щодо боржника ОСОБА_2 
16.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (заявником у справі) укладено Договір № 16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за Кредитним договором № 820-ЧД щодо боргу ОСОБА_2 .
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином заявником доведено перехід до нього прав вимоги до боржника ОСОБА_2 , що вбачається з вищенаведених обставин, встановлених судом на підставі наданих сторонами справи доказів.
При цьому не можна погодитися з посиланнями скаржника на те, що 26.04.2021 Черкаським апеляційним судом було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, оскільки у зазначеній постанові такі висновки щодо прав ТОВ «Вердикт Капітал» на стягнення заборгованості, а не заявника у справі.
Апеляційний суд враховує, що з копії виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2 вбачається, що він містить відмітку, зокрема, приватного виконавця Матвійчук Ю.В. від 12.03.2021 про повернення виконавчого листа згідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» тобто за письмовою заявою стягувача про повернення виконавчого документа.
Відтак попередній стягувач скористався своїм право на повернення виконавчого документа, однак новий стягувач такими діями свого право попередника не обмежений.
Крім того, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до суду у даній справі звернулося із заявою про заміну сторони виконавчого провадження засобами поштового зв`язку 02.08.2023, тобто у межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».
Апеляційний суд оцінює критично посилання скаржника у справі на те, що договір, за яким заявник набув прав вимоги до боржника, є договором факторингу, право на укладення якого має лише володілець ліцензії на здійснення фінансових послуг, доказів наявності якої заявником у справі не надано, а також про відсутність доказів виконання заявником своїх зобов`язань за договором факторингу щодо сплати коштів, оскільки правочини, у результаті яких заявник набув права вимоги до скаржника ОСОБА_2 , на даний час є чинними та в судовому порядку недійсними не визнавалися, відтак, мають бути враховані судом при встановленні обставин цієї справи в силу приписів ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину.
Апеляційні доводи скаржника про те, що 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості в сумі 83001,37 грн., отже заявник намагається стягнути борг у більшому розмірі, ніж передбачено кредитним договором, не можуть свідчити про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для заміни стягувача правонаступником щодо заборгованості, визначеної судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 20.09.2023 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – відхилити.
Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 20.09.2023 у цивільній справі за заявою ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про заміну стягувача правонаступником, боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 04.06.2024.

Суддя-доповідач                        

Судді