П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 р. Категорія: 106000000	м. Одеса	Справа № 420/31183/23	
Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,
час і місце ухвалення: письмове провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області за результатом якого просив: - визнати протиправними бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 27.02.2022 по14.12.2022 в кількості 553 години; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 27.02.2022 по 14.12.2022 в кількості 553 години у розмірі 483875 (чотириста вісімдесят тис. вісімсот сімдесят п`ять) грн.; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використану оплачувану відпустку за 2022 рік в кількості 45 діб; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використану частину основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік- 45 діб; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 ; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь 6 місяців затримки в розмірі 102 684, 40 (сто дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 40 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів, мотивуючи його тим, що під час проходження служби йому не було нараховано та виплачено компенсацію за дні не використаних відпусток за 2022 - 30 календарних днів щорічної основної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки; кошти за службу в нічний час, що складає за період з 27.02.2022 по 14.12.2022 (23 рази по 8 годин, 27 разів по 7 год та 30 разів по 6 год, а загалом 23Х8+27X7+ 30X6=553 год. Також, позивач зазначає, що оскільки йому не нараховувалися та не виплачувалися зазначені виплати з ним при звільненні не проведено остаточного розрахунку при звільненні та він має право на нарахування та виплату суми середнього заробітку за всі 6 місяців затримки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 27.02.2022 по 14.12.2022. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 27.02.2022 по 14.12.2022. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використану оплачувану відпустку за 2022 рік в кількості 36 діб. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використану частину основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік- 36 діб. В решті позову - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що за період проходження служби ОСОБА_1 в ГУ НП в Одеській області жодної довідки обліку несення його служби в нічний час до фінансового підрозділу не надходило, внаслідок чого відсутні підстави для нарахування та виплати доплати за службу в нічний час. Доказів надання таких довідок обліку несення ОСОБА_1 службу в нічний час до суду також не надано. Крім того, апелянт зазначив, що Головним управлінням в наказі про звільнення від 31.01.2023 № 93 о/с визначено, що ОСОБА_1 має право на отримання компенсації за 03 календарних днів невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року по день звільнення. При цьому, апелянт акцентує увагу, що позивач у встановленому порядку наказ про звільнення від 31.01.2023 № 93 о/с, який є актом індивідуальної дії та на підставі якого фінансовим відділом проводиться виплата коштів, не оскаржував, доказів протилежного до суду не надав. Окремо, апелянт не погоджується з обрахунком кількості днів додаткової оплачуваної відпустки зазначивши, що позивач має право на 6 днів такої відпустки, а не 15 як зазначено позивачем.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Одеській області.
Наказом ГУ НП в Одеській області № 93 о/с від 31.01.2023 року відповідно до Закону України “Про Національну поліцію” звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 за станом здоров`я (через хворобу) з 31 січня 2023 року капітана поліції ОСОБА_1 (0128483), старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області. 
Виплачено грошову компенсацію за 03 календарні дні невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року до дня звільнення.
Вислуга років на день звільнення складає: - у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 11 років 09 місяців 15 днів; - для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби 11 років 09 місяців 15 днів; - на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 01 місяць 11 днів; - усього для призначення пенсії (набуття права) 11 років 10 місяців 26 днів.
Позивач вважає, що під час проходження служби йому не було нараховано та виплачено компенсацію за дні не використаних відпусток за 2022- 30 календарних днів щорічної основної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки; кошти за службу в нічний час, що складає за період з 27.02.2022 по 14.12.2022 (23 рази по 8 годин, 27 разів по 7 год та 30 разів по 6 год, а загалом 23Х8+27X7+ 30X6=553 год. Вважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.
          Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач при звільненні зі служби в Національної поліції України мала право на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної відпустки. Однак, відповідачем протиправно не виплачено таку компенсацію. Також, позивач має право на грошову компенсацію за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2022 рік у кількості 30 діб. Таким чином, кількість днів додаткової оплачуваної відпустки становить 6 діб. Тобто, загальна сума днів невикористаної відпустки у 2022 році становить 36 діб.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі Закон України № 580-VIII), постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” (далі Постанова № 988), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).
Частина перша статті 3 Закону № 580-VIII встановлює, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 94 Закону України № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до п.1 Постанови № 988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Відповідно до п.11 Розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.
Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Отже, для розрахунку доплати за службу в нічний час мають значення розмір посадового окладу та кількість фактично відпрацьованих годин нічної служби.
Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Відповідно до вимог вказаної постанови № 988 та положень Порядку № 260 доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, який входить до складу грошового забезпечення поліцейського, а обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений підп.3 п.5 вищевказаної Постанови № 988. 
Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.10.2023 р. № 60.2 193/аз встановлено, що в ході проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 згідно архівної документації відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області в добові наряди не заступав, а лише заступав на нічні патрулювання з 27.02.2022 року по 14.12.2022 року.
Доказів виплати позивачеві доплати за службу в нічний час за період з 27.02.2022 по 14.12.2022 відповідачем не надано.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що позивач має право на доплату за службу в нічний час за вказаний період.
Так, суд приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 27.02.2022 по14.12.2022 та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 27.02.2022 по 14.12.2022.
Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Приписами частини другої статті 92 Закону № 580 встановлено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
За приписами частини дев`ятої та десятої статті 93 Закон № 580 поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Абзацом 8 пункту 8 Розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260) встановлено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Суд звертає увагу, норми частини десятої ст. 93 Закону № 580 та абз. 8 п. 8 Розділу III Порядку № 260 не визначають вид такої відпустки, а наводять загальне поняття невикористаної в році звільнення відпустки.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 94 Закон № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Закон України "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Так, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної так і додаткової відпусток.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин було застосовано Верховним Судом, зокрема у постановах від 04 лютого 2021 року у справі № 160/5393/19, від 11 лютого 2021 року у справі № 160/13220/19, від 31 березня 2021 року у справі № 320/3843/20, від 31 березня 2021 року у справі № 200/9828/19а і суд не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із судом першої, що позивач при звільненні зі служби в Національної поліції України мала право на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної відпустки. Однак, відповідачем протиправно не виплачено таку компенсацію.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 30.04.2013 у справі "Тимошенко проти України" (заява № 49872/11) вказав на необхідності дотримання принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту законності, передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 зазначив про те, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII та Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України та Закону № 504/96-ВР.
З огляду на викладене, позивач має право на грошову компенсацію за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2022 рік у кількості 30 діб.
В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки (ч. 2 ст. 93 Закону України “Про Національну поліцію”). За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. (ч. 3 ст. 93 Закону України “Про Національну поліцію”).
Відповідно до наказу ГУ НП в Одеській області № 93 о/с від 31.01.2023 вислуга років ОСОБА_1 становить 11 років 09 місяців 15 днів. Таким чином, кількість днів додаткової оплачуваної відпустки становить 6 діб. Тобто, загальна сума днів невикористаної відпустки у 2022 році становить 36 діб.
Так, суд приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використану оплачувану відпустку за 2022 рік в кількості 36 діб та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використану частину основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік- 36 діб.
Щодо позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь 6 місяців затримки в розмірі 102 684, 40 (сто дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 40 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів, суд вважає їх передчасними та такими, що не підлягають задоволенню оскільки остаточного розрахунку з позивачем не відбулося.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року по справі № 420/31183/23, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

           Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
           Судді	  	С.Д. Домусчі    О.І. Шляхтицький