ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2327/24 Справа № 185/8718/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смолов Костянтин Вікторович, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року в цивільній справі номер 185/8718/18 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось СФГ «Ставки» з позовом до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним, з урахуванням уточненої позовної заяви обґрунтовувало свої позовні вимоги тим, що СФГ «Ставки» займається виробництвом, переробкою та реалізацією товарної сільськогосподарської продукції. СФГ «Ставки» орендує земельні ділянки у власників, жителів Павлоградського району, використовує майно, яке належало членам КСП «Шевченко» Павлоградського району. 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 29.04.2010 року у справі №2-2413/10 визнано дійсною укладену між СФГ «Ставки» та групою власників майнових паїв (майна реформованого КСП) угоду купівлі-продажу нерухомого майна колишнього КСП «Шевченко» цілої частини корпусу МТФ №3 із асфальтовим майданчиком та дорогою із плитним та бетонним перекриттям, будинку для доярок, кормоцеху, автомобільних гаражів в кількості п`яти боксів, дороги з твердим покриттям від МТФ №3 до млину - розташованих у АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_4 , правонаступниками якої є відповідачі  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 ,через сім років після купівлі СФГ «Ставки» майна заявила, що його частина належить їй, в підтвердження надала свідоцтво про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 , видане Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, складене 19 грудня 2017 року, що видано відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 07 березня 2000 року.
Позивач вказує, що свідоцтво не було підписано головою Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 . Сумніви підтверджуються також і тим, що всі члени КСП «Шевченко» Павлоградського району отримали майнові сертифікати під час
реорганізації господарства у 2000 році, а ОСОБА_4 – через 17 років після реформування аграрного сектору економіки.
Згідно з Книгою реєстрації доручень Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 ще 13.03.2000 року оформлювала документи з приводу свого майнового паю, ймовірно в 2000 році отримала майновий сертифікат, використавши та отримавши за ним майно, після цього невідомим способом отримала ще один сертифікат 19 грудня 2017 року.
Більше того, оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 , яке видане Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, судом не досліджувався при розгляді справи №2-2413/10.
ОСОБА_4 не має оригіналу свідоцтва про право власності на майновий пай, Вербківська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області відмовилась видати ОСОБА_4 дублікат свідоцтва, оскільки у сільраді відсутні первинні документи про наявність права ОСОБА_4 на отримання майнового сертифікату.
Всі ці факти свідчать про недійсність свідоцтва про право власності на майновий пай серії КР №758.
Позивач просив суд визнати недійсним з моменту видачі свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії КР №758, яке було видано Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області 19 грудня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 .
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року позовну заяву Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним – задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 , яке було видано Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області 19 грудня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 .
Вирішено питання про судові витрати. 
Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смолов К.В., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року у справі №185/8718/18 та прийняти нове, яким у позові відмовити в повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з явним та істотним порушенням процесуального законодавства.
Відповідача ОСОБА_1 залучено в якості правонаступника згідно з ухвалою суду від 25.09.2023 року, де доречі, зазначено, що наступне судове засідання призначене на 31.10.2023 року, при цьому судове рішення прийняте 30.10.2023 року.
ОСОБА_1 заздалегідь та належним чином не було повідомлено про залучення його у якості відповідача по справі, та через місяць після прийняття вказаної ухвали судом першої інстанції прийнято рішення по суті справи. Відповідач був позбавлений можливості скористатися правами передбаченими ЦПК України, як учасник справи, зокрема надати докази, пояснення тощо, та і взагалі ознайомитись із матеріалами справи, так як на адресу апелянта позову з додатками та будь-яких інших матеріалів не надходило.
Щодо твердження суду першої інстанції про ненадання документів ОСОБА_1 зазначає, що він не мав адекватної можливості відреагувати у передбачений процесуальний законодавством спосіб на цю ситуацію, подати клопотання, заяви з цього приводу тощо. Зазначене є ще одним підтвердженням порушення його процесуальних прав.
ОСОБА_1 звернувся до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та отримав архівну довідку, де зазначено: «Згідно з записами в книгах нарахування трудоднів та заробітної плати колгоспу ім. Шевченка, АПП ім. Шевченка, АТЗТ ім. Шевченка, КСП ім. Шевченка с. Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області ведеться нарахування трудоднів та заробітної плати – « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка являлася членом колгоспу ім. Шевченка (прізвище, ім`я, по батькові дається з оригіналу) і складає: ...». Таким чином, ОСОБА_4 мала всі підстави для отримання майнового сертифікату та спростовує припущення суду першої інстанції щодо його недійсності та того, що він насправді не видавався. 
Своєю чергою доводи позивача щодо того, що свідоцтво насправді не видавалося не відповідають вимогам законодавства і ґрунтуються на припущеннях.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається на практику, викладену у постановах Верховного Суду 10 жовтня 2018 року у справі №683/908/15-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі №683/527/16-ц. Апелянт вважає, що вказану практику під час вирішення даного спору не може бути застосовано, адже предмет розгляду справи №185/8718/18 не стосується будь-якого договору купівлі-продажу та підтвердження того, що такий договір купівлі-продажу був укладений на підставі майнового сертифікату виданого ОСОБА_4 , а є лише припущенням позивача, які він наводить у тексті позовної заяви та надає копію журналу, яка може свідчити лише про видачу якоїсь довіреності від імені ОСОБА_4 без зазначення змісту вказаної довіреності.
Судом першої інстанції було зроблено посилання на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 січня 2022 року у справі №273/1321/20, втім такі висновки є так само нерелевантними, оскільки у цій справі свідоцтво було видано неповноважною особою - Головою СГК «Діброва», хоча мало бути видано відповідною сільською, селищною або міською радою.
ОСОБА_1 зазначає, що з причин неналежного повідомлення про залучення його у якості відповідача по справі він зміг подати архівну довідку лише до апеляційної скарги. До того ж вказана довідка датована вже після прийняття рішення по суті спору. 
За таких обставин, наявні підстави для її прийняття та врахування апеляційним судом.
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Смолов К.В., доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача СФГ «Ставки» та третьої особи ОСОБА_3 адвокат Давидов Д.О. апеляційну скаргу не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідач Вербківська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала в особі сільського голови ОСОБА_6 заяву про розгляд справи за відсутністю її представника (а.с. 145-146, том 3).
Відповідач ОСОБА_2 судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Повідомив суд про те, що йому відомо про розгляд справи 01.05.2024 року, він наразі перебуває у лавах ЗСУ, що унеможливлює його участь в судових засіданнях під час розгляду справи (а.с. 156, 157, 158, том 3).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідачів.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 29.04.2010 року у справі №2-2413/10 позовні вимоги Селянського фермерського господарства «Ставки» до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на нерухоме майно - задоволені повністю. Визнано укладені між Селянським фермерським господарством «Ставки» та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 10 лютого 2010 року та 26 березня 2010 року угоди купівлі-продажу нерухомого майна колишнього КСП «Шевченко»: цілої частини корпусу МТФ №3 із асфальтовим майданчиком та дорогою із плитним та бетонним перекриттям, будинку для доярок, кормоцеху, автомобільних гаражів в кількості п`яти боксів, дороги з твердим покриттям від МТФ №3 до млину, розташованих у АДРЕСА_1 – дійсними; визнано за Селянським фермерським господарством «Ставки» право власності на цілу частину корпусу МТФ №3 із асфальтовим майданчиком та дорогою із плитним та бетонним перекриттям, будинок для доярок, кормоцех, автомобільні гаражі в кількості п`яти боксів, дорогу з твердим покриттям від МТФ №3 до млину, які розташовані у АДРЕСА_1 , які раніше належали КСП «Шевченко» Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с. 87-88, том 3).
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2010 року скасовано. В задоволені позовних вимог Селянського фермерського господарства «Ставки» до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на нерухоме майно – відмовлено (а.с. 49-50, том 1, 71-72, том 2, 89-91, том 3).
Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №2-2413/10 касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Ставки» залишено без задоволення. Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року залишено без змін (а.с. 92-93, том 3).
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 , корпус МТФ №3, кормоцех, будинку для доярок, належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 48, том 1).
Згідно з договором позички нежитлового приміщення від 22 жовтня 2019 року 
ОСОБА_3 надав в користування СФГ «Ставки» об`єкти нерухомого майна за адресою розташування: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7, том 2). 
Зі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії КР №758 від 19 грудня 2017 року, виданого Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_4 вбачається, що остання має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Шевченко», село Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 07 березня 2000 року із загальною вартістю майна пайового фонду підприємства на 07 березня 2000 року – 3432476,00 гривень. Частка ОСОБА_4 визначена у розмірі 6550,00 грн., або 0,191 відсотків (а.с. 47, том 1). 
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 07 червня 2022 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений відповідний актовий запис №1092 від 07 червня 2022 року (а.с. 214, том 2).
02 грудня 2022 року заведена спадкова справа №37/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 12-48, том 3).
З довідки №1380, виданої виконавчим комітетом Вербківської сільської ради, від 18.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з нею на день смерті були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , 1971 р.н., ОСОБА_18 , 1973 р.н., ОСОБА_2 , 1993 р.н. (а.с. 18, том 3).
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_4 (а.с. 75-76, том 3).
Відповідно до заповіту від 19.05.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок її смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку, кадастровий номер – 1223584000:01:001:0751, загальною площею 5,7106 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 23, том 3). 
08 травня 2023 року на підставі заповіту від 19 травня 2021 року, зареєстрованого у реєстрі за №594. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44, том 3). 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.
Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська області від 29 вересня 2023 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступного. 
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
За змістом наведених положень закону судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 
порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Пунктом 3 частини 3 цієї статті передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового 
судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
Апеляційним судом встановлено, що судове рішення Павлоградського міськрайонного  суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року за позовом Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним ухвалено за відсутністю відповідача ОСОБА_1 . 
Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній  скарзі посилається на те, що його залучено в якості правонаступника померлої відповідачки ОСОБА_4 згідно з ухвалою суду від 25.09.2023 року, де зазначено, що наступне судове засідання призначене на 31.10.2023 року, при цьому судове рішення прийняте 30.10.2023 року. 
З ухвали Павлоградського міськрайонного  суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 залучений до участі у цивільній справі №185/8718/18 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним, в якості правонаступника відповідачки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судове засідання відкладено на 31 жовтня 2023 року о 11:00 годині (а.с. 78, том 3). 
З довідки від 25 вересня 2023 року також убачається, що у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розгляд справи відкладено до 31 жовтня 2023 року о 11:00 год., у зв`язку із залученням правонаступника відповідача (а.с. 77, том 3).
Відтак, апеляційний суд вважає, що цей довід апеляційної скарги є обґрунтованим і судове рішення підлягає скасуванню. 
З`ясовуючи обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджуючи докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 29.04.2010 року позовні вимоги Селянського фермерського господарства «Ставки» до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на нерухоме майно - задоволені повністю. Визнано укладені між Селянським фермерським господарством «Ставки» та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 10 лютого 2010 року та 26 березня 2010 року угоди купівлі-продажу нерухомого майна колишнього КСП «Шевченко»: цілої частини корпусу МТФ №3 із асфальтовим майданчиком та дорогою із плитним та бетонним перекриттям, будинку для доярок, кормоцеху, автомобільних гаражів в кількості п`яти боксів, дороги з твердим покриттям від МТФ №3 до млину, розташованих у АДРЕСА_1 – дійсними; визнано за Селянським фермерським господарством «Ставки» право власності на цілу частину корпусу МТФ №3 із асфальтовим майданчиком та дорогою із плитним та бетонним перекриттям, будинок для доярок, кормоцех, автомобільні гаражі в кількості п`яти боксів, дорогу з твердим покриттям від МТФ №3 до млину, які розташовані у 
АДРЕСА_1 , які раніше належали КСП «Шевченко» Павлоградського району Дніпропетровської області.
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2010 року скасовано. В задоволені позовних вимог Селянського фермерського господарства «Ставки» до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на нерухоме майно – відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №2-2413/10 касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Ставки» залишено без задоволення. Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року залишено без змін.
На теперішній час відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 , корпус МТФ №3, кормоцех, будинку для доярок, належить на праві власності ОСОБА_3 .
Згідно з договором позички нежитлового приміщення від 22 жовтня 2019 року 
ОСОБА_3 надав в користування СФГ «Ставки» об`єкти нерухомого майна за адресою розташування: АДРЕСА_1 . 
Зі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії КР №758 від 19 грудня 2017 року, виданого Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_4 вбачається, що остання має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Шевченко», село Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 07 березня 2000 року із загальною вартістю майна пайового фонду підприємства на 07 березня 2000 року – 3432476,00 гривень. Частка ОСОБА_4 визначена у розмірі 6550,00 грн., або 0,191 відсотків. 
З архівної довідки №37 від 05.12.2023 року вбачається, що згідно з записами в книгах нарахування трудоднів та заробітної плати колгоспу ім. Шевченка, ААП ім. Шевченка, АТЗТ ім. Шевченка, КСП ім. Шевченка с. Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області ведеться нарахування трудоднів та заробітної плати « ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка являлася членом колгоспу ім. Шевченка (прізвище, ім`я, по батькові дається з оригіналу), і складає певну кількість трудоднів за рік, кількість відпрацьованих людино-днів за рік у порівнянні з затвердженим мінімумом людино-днів, з сумою нарахувань за поточний рік з 1955 року 1999 рік. Довідка видана на підставі «Книга №3 обліку робочого стажу і заробітку членів колгоспу ім.. Шевченка, бригада №3 за 1955-1999 року» с. Кочережки Павлоградського району, які надійшли до Трудового архіву с. Кочережки Вербківської сільської ради та є в наявності (а.с. 116-117). 
Апеляційний суд приймає як доказ цю довідку, оскільки, як наведене вище, відповідач ОСОБА_1 з об`єктивних причин не подав її до суду першої інстанції.
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
02 грудня 2022 року заведена спадкова справа №37/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . 
З довідки №1380 виконавчого комітету Вербківської сільської ради від 18.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з нею на день смерті були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , 1971 р.н., ОСОБА_18 , 1973 р.н., ОСОБА_2 , 1993 р.н. 
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином 
ОСОБА_4 .
Відповідно до заповіту від 19.05.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок її смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку, кадастровий номер – 1223584000:01:001:0751, загальною площею 5,7106 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
08 травня 2023 року на підставі заповіту від 19 травня 2021 року, зареєстрованого у реєстрі за №594. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач Селянське (фермерське) господарство «Ставки», звернувшись до суду з позовом про визнання свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) недійсним до померлої ОСОБА_4 , правонаступниками якої залучені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обґрунтовує вимоги тим, що спірне свідоцтво серії НОМЕР_1 від 19 грудня 2017 року ОСОБА_4 не видавалось, оскільки останньою не надано суду оригіналу вказаного документа. Позивач вважає, що ОСОБА_4 не надала доказів того, що в неї було свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), яке в подальшому, з її слів, знищено пожежею. На це, на його думку, також вказує та обставина, що орган, який видав майновий сертифікат, відмовився видати його дублікат через відсутність первинних документів. Крім того, позивач також вважає, що ОСОБА_4 ймовірно отримала ще в 2000 році таке свідоцтво з посиланням на копію довідки про передачу майна КСП «Шевченко» колишнім членам КСП та на копію листа, де під номером 99 вказана ОСОБА_4 (а.с. 12, 13, том 1). 
Суд не може погодитися з такими доводами позову, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як наведене вище, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року в задоволені позовних вимог Селянського фермерського господарства «Ставки» до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на нерухоме майно – відмовлено. Апеляційним судом в постанові встановлено, що спірне майно за рішенням загальних зборів відповідачів №1 від 26 грудня 2009 року продано позивачу. Сторони не дотрималися передбаченої законом обов`язкової нотаріальної форми укладення договорів відчуження нерухомого майна. Не всі співвласники брали участь у зборах при наданні згоди на відчуження майна. Таким чином, судом порушені права співвласників проданого майна, до яких відноситься ОСОБА_4 . При цьому, апеляційним судом встановлено наявність у ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії КР №758 від 19 грудня 2017 року.
Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Ставки» залишено без задоволення. Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року залишено без змін.
Частиною першою пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. 
З огляду на наведене, з урахуванням наданих доказів та того, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, також встановлено наявність у померлої ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового 
сертифікату) серії КР №758 від 19 грудня 2017 року, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог Селянського (фермерського) господарства «Ставки» відсутні.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки він є спадкоємцем після смерті відповідачки ОСОБА_4 за заповітом на майно у вигляді земельної ділянки, кадастровий номер 1223584000:01:001:0751, та на спадкування спірного майна відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії КР №758 від 19 грудня 2017 року права не має тому, що він є онуком померлої і може наслідувати за законом за правом представлення. 
Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 
За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не повному обсязі встановив обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін та ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Відповідно до статті 376 ЦПК України вказані обставини є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . 
Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1  підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 2643,00 грн (а.с. 115, том 3), тому з позивача   Селянського (фермерського) господарства «Ставки» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в цьому розмірі. 

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смолов Костянтин Вікторович, задовольнити.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року скасувати.
В задоволенні позову Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності недійсним – відмовити.
Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Ставки» (ЄДРПОУ 20279085) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2643,00 грн (дві тисячі шістсот сорок три грн 00 коп.). 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 травня 2024 року.
Судді: