Справа № 459/2782/23                        Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М. В. 
Провадження № 22-ц/811/834/24                Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

13 червня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання – Марко О.Р.,
з участю – представника заінтересованої особи Червоноградської МР Душної М.І., представника заявника – адвоката Ганенко О.І., представника заінтересованої особи ОСОБА_1 – адвоката Брух А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Червоноградської міської ради на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2024 року (повний текст рішення складно 20 лютого 2024 року), у справі за заявою акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересовані особи: Червоноградська міська рада, ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2023 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – «Універсал Банк» звернулося до суду із заявою, в якій просило визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру, загальною площею 31,5 кв. м., житловою площею 16,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та передати її у власність Червоноградської територіальної громади в особі Червоноградської міської ради.
Заява обґрунтована тим, що 29 вересня 2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір № 079-2008-2812, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в сумі 29 000 доларів США із кінцевою датою погашення кредиту 10 вересня 2023 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 29 вересня 2008 року, відповідно до якого іпотекодавець ( ОСОБА_2 ) передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що має одну кімнату, загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Оскільки станом на дату смерті позичальника, кредитні кошти, отримані за умовами кредитного договору, не були повернуті, 09 листопада 2012 року ПАТ «Універсал Банк звернулося до Червоноградської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців ОСОБА_2 12 січня 2018 року, 15 серпня 2018 року, 28 липня 2020 року ПАТ «Універсал Банк» було скеровано листи до Червоноградської державної нотаріальної контори щодо надання інформації про спадкоємців ОСОБА_2 . Листом Червоноградської державної нотаріальної контори № 324/01-16 від 11 серпня 2020 року ПАТ «Універсал Банк» було повідомлено про те, що Червоноградською державною нотаріальною конторою 11 серпня 2020 на підставі претензії банку була відкрита спадкова справа № 177/2020 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 11 серпня 2020 року жодні спадкоємці за оформленням спадщини не зверталися. Згідно листа Червоноградської міської ради від 19 вересня 2022 року № 3/15-5858/3-25 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 06 листопада 2008 року. На день його смерті за даною адресою інших осіб зареєстровано не було. Враховуючи те, що з часу відкриття спадщини сплив однорічний строк та спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались, є підстави для визнання її відумерлою і передачі такої спадщини у власність Червоноградської територіальної громади, в особі Червоноградської міської ради.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2024 року заяву акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання спадщини відумерлою задоволено.
Визнано відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру, загальною площею 31,5 кв. м., житловою площею 16,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Передано у власність Червоноградської територіальної громади в особі Червоноградської міської ради відумерлу спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру, загальною площею 31,5 кв. м., житловою площею 16,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду оскаржила Червоноградська міська рада, подавши в березні 2024 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2024 року та постановити нове, яким в задоволенні заяви відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував того, що хоча померлий ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_1 і були зареєстровані за різними адресами, проте на час смерті ОСОБА_2 проживали разом. ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_2 , адже ніде не працювала. ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_2 . Дані обставини підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема заявою самої ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні годувальника ( ОСОБА_2 ), довідкою Червоноградської міської ради від 20 липня 2018 року, а також актом КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 26 вересня 2023 року. Також ОСОБА_1 , володіючи правовстанолюючими документами на спірне житло, звернулася до ЦНАПу про зняття з реєстрації померлого ОСОБА_2 , що свідчить про фактичне управління нею спадковим майном. Не встановлено місцевим судом і факту відмови від прийняття спадщини, оформленої у порядку, визначеному законодавством. Саме по собі небажання ОСОБА_1 юридично приймати спадщину не свідчить про відмову від прийняття такої. За таких обставин, особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, проте не здійснила жодних дій щодо її оформлення, з метою непогашення боргів спадкодавця. Поряд з цим, кредитор спадкодавця, знаючи про його смерть не пред`явив вимог безпосередньо до його спадкоємців. З огляду на такі обставини, відсутні підстави для визнання спадщини відумерлою.
В березні 2024 року від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який підписаний представником ОСОБА_3 , в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 не свідчить про прийняття нею спадщини. Вказує, що за декілька місяців перед своєю смертю ОСОБА_2 припинив фактичне проживання з ОСОБА_1 . Діючий ЦК України, на відміну від ЦК Української РСР не передбачає такої підстав для прийняття спадщини, як вступ в управління спадковим майно.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників заявника та заінтересованих осіб, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК Україна).
Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.
У пункті 8 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.
Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України).
Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.
Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право.
Особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Заявник у справі про визнання спадщини відумерлою - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваного права на спадщину, необхідних для реалізації нею майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права.
Отже, набуття права власності на відумерлу спадщину територіальною громадою можна розглядати як правовий засіб, що слугує досягненню визначеності у відносинах власності на засадах справедливості.
Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який виступав іпотекодавцем за договором іпотеки від 29 вересня 2008 року, відповідно до якого він передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що має одну кімнату, загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відкрилася спадщина.
Станом на момент відкриття спадщини ОСОБА_2 мав заборгованість за укладеним ним кредитним договором.
За життя ОСОБА_2 заповіту не склав.
11 серпня 2020 року у Червоноградській державній нотаріальній конторі Львівської області за заявою АТ «Універсал Банк» від 23 липня 2020 року щодо майна померлого ОСОБА_2 було заведено спадкову справу №177/2020.
За інформацією наданою Червоноградською державною нотаріальною конторою Львівської області спадкоємці ОСОБА_2 за оформленням спадщини не звертались.
В матеріалах справи містяться листи АТ «Універсал Банк» від 12 січня 2018 року, 15 серпня 2018 року та від 28 липня 2020 року про надання інформації щодо спадкоємців  ОСОБА_2 . Аналогічні за змістом листи надсилались банком також в березні, червні та грудні 2022 року, а також в квітні 2023 року.Також в матеріалах справи наявний лист банку від 09 листопада 2012 року щодо наявності спадкоємців ОСОБА_2 
ОСОБА_2 з 23 червня 2005 року по 06 листопада 2008 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а з 06 листопада 2008 року по 13 липня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за останньою адресою інших осіб зареєстровано не було.
На момент своєї смерті ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який укладено 22 січня 2009 року.
ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_3 . 
Актом від 26 вересня 2023 року, складеним працівниками КП «Червонограджитлокомунсервіс» встановлено, що ОСОБА_2 до дня його смерті проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .
З матеріалів справи також убачається, що ОСОБА_1 отримує страхові виплати як особа, яка перебувала на утриманні ОСОБА_2 , а також пенсію у зв`язку із втратою годувальника.
З відповіді відділу реєстрації Червоноградської міської ради також убачається, що ОСОБА_4 в період з 22 жовтня 1984 року по 24 червня 2004 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . За цією адресою, станом на вересень 2023 року мають зареєстроване місце проживання такі громадяни: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Заперечуючи проти задоволення заяви в суді першої інстанції заінтересована особа – Червоноградська міська рада вказувала, зокрема на те, що дружина покійного ОСОБА_2 – ОСОБА_1 на момент його смерті проживала разом із ним, тобто вважається такою, що прийняла спадщину, незалежно від факту їхнього відмінного зареєстрованого місця проживання (реєстрації). Також зазначала, що в ОСОБА_2 ймовірно є діти від першого шлюбу, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які також є спадкоємцями першої черги. 
Матеріали спадкової справи наданої суду першої інстанції взагалі не містять жодних відомостей як щодо кола спадкоємців, так і будь-яких запитів нотаріуса щодо їх встановлення, а також з`ясування місця проживання спадкодавця на момент його смерті, у той час як актовий запис про його смерть вчинено за заявою саме ОСОБА_1 . 
За таких обставини, колегія суддів констатує, що у даній справі наявний спір про право, який встановлюється за ознакою заперечення суб`єктивного права заінтересованої особи – органу місцевого самоврядування на набуття права власності на спірну квартиру за правилами визнання її як відумерлої спадщини, з підстав наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.
Наведене виключає можливість розгляду цієї справи в порядку окремого провадження, адже ці обставини можуть бути перевірені лише в порядку позовного провадження.
При цьому поза увагою суду залишився факт наявності інших спадкоємців, а також нез`ясованим залишилось питання прийняття ними спадщини, що також є можливим лише під час розгляду справи в позовному провадженні.
Схожий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25 липня 2023 року у справі № 204/3252/21 (провадження № 61-207св23) з подібними правовідносинами.
Під час розгляду справи в позовному провадженні підлягає з`ясуванню також питання дотримання банком положень статей 1281, 1282 ЦК України, адже матеріали справи, що переглядається містять суперечливі відомості щодо цього.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції мав достатні правові підстави для залишення заяви без розгляду, а не для її розгляду та вирішення по суті, відхиляючи під час цього відповідні доводи органу місцевого самоврядування щодо прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 , адже таке є притаманним саме позовному провадженню, оскільки свідчить про спір про право цивільне, який випливає зі спадкових відносин, і виключає можливість вирішення цього питання у безспірному (окремому) провадженні.
Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Частиною першою статті 377 ЦПК України передбачено, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
За таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а заява залишенню без розгляду.
У цьому зв`язку, колегія суддів не убачає підстав для детального аналізу доводів апеляційної скарги щодо невірного вирішення справи по суті, адже судом першої інстанції розглянуто заяву, яка не мала розглядатись по суті.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 377, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Червоноградської міської ради задовольнити частково.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2024 року скасувати.
Заяву акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересовані особи: Червоноградська міська рада, ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 17 червня 2024 року.

Головуючий                                                         С.М. Копняк
Судді:                                                                 С.М. Бойко
А.В. Ніткевич