ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 753/15477/22
провадження № 61-14016 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Пророка В. В.,
суддів:          Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ситнік О. М.,
 
учасники справи:
заявник	-	ОСОБА_1 ,	
зацікавлені особи:	
 	 	Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ),	
 	 	Акціонерне товариство «Універсал Банк»,	
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), заінтересована особа - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
 
за касаційною скаргою Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року, постановлену суддею Шаповаловою К. В., та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року, прийняту колегією суддів у складі Мережко М. В., Поліщук Н. В., Верланова С. М.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст скарги
 
1.           У грудні 2022 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою, у якій просила:
 
1.1.     визнати протиправною та скасувати постанову від 27 травня 2015 року заступника начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Вишневського Ю. А. (далі - Дарницький ВДВС та державний виконавець Вишневський Ю. А.) про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 (далі - ВП № НОМЕР_2) щодо солідарного стягнення з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») заборгованості у сумі 1 355 880,17 грн (далі - Постанова про відкриття виконавчого провадження);
 
1.2.     визнати протиправною та скасувати постанову цього державного виконавця Дарницького ВДВС від 04 жовтня 2016 року № НОМЕР_2 про стягнення з неї виконавчого збору.
 
2.           Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2012 року у справі № 2-2866/11 апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, зокрема скасоване заочне рішення суду першої інстанції у справі № 2-2866/11 та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 001-2008-467 у сумі 761 795,98 грн та заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 001-2008-468 у сумі 594 084,19 грн, всього: 1 355 880,17 грн.
 
3.           Заявниця стверджує, що на виконання зазначеного судового рішення Дарницький районний суд міста Києва видав «31 березня 2013 року» виконавчий лист № 2-2866/11, а, отже, строк його пред`явлення до виконання закінчився 31 березня 2014 року, у той час як Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 27 травня 2015 року.
 
4.           Тобто Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена після закінчення строку для пред`явлення відповідного виконавчого листа до виконання, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню. А постанову державного виконавця Вишневського Ю. А. від 04 жовтня 2016 року № НОМЕР_2 про стягнення з неї виконавчого збору ОСОБА_1 також вважала незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
 
5.           Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 у частині вимоги про визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця Вишневського Ю. А. від 04 жовтня 2016 року № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору.
 
6.           Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року прийнята до розгляду скарга ОСОБА_1 на Постанову про відкриття виконавчого провадження.
 
7.           Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року, скарга  ОСОБА_1 у прийнятій судом до розгляду частині задоволена - скасована Постанова про відкриття виконавчого провадження.
 
8.           Суд першої інстанції, уточнивши, що на його переконання пункт 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», який набув чинності 05 жовтня 2016 року (в актуальній редакції далі - Закон про виконавче провадження 2016), не має зворотної дії у часі та застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом, дійшов висновку, що станом на час звернення ПАТ «Універсал Банк» до Дарницького ВДВС (13 травня 2015 року) щодо виконання Виконавчого листа, державним виконавцем винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження з порушенням вимог статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в актуальній редакції далі - Закон про виконавче провадження 1999)- пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
9.           ПАТ «Універсал Банк» не надавав суду докази щодо поновлення йому пропущеного строку пред'явлення Виконавчого листа до виконання, а також будь-які письмові пояснення щодо поданої скарги заявника.
 
10.       Суд також не отримав жодних заперечень з боку заінтересованих осіб щодо пропуску заявником строку на оскарження Постанови про відкриття виконавчого провадження. Водночас суд першої інстанції, покладаючись на інформацію з матеріалів ВП № НОМЕР_2 про те, що представник заявника ознайомився із матеріалами цього виконавчого провадження лише 25 листопада 2022 року, дійшов висновку, що скарга подана у строк, передбачений Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (в актуальній редакції далі - ЦПК України).
 
11.       Апеляційний суд повністю погодився з висновками суду першої інстанції.
 
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
 
12.       Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2011 року у справі № 2-2866/11 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 001-2008-467 у сумі 761 795,98 грн та заборгованість   за   кредитним   договором   від   28   лютого   2008 року   № 001-2008-468 у сумі 594 084,19 грн, всього: 1 355 880,17 грн.
 
13.       З відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) слідує, що 19 жовтня 2011 року до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби надійшов виконавчий лист № 2-2866/11 від 09 вересня 2011 року - постановою державного виконавця від 25 жовтня 2011 року було відкрите виконавче провадження № 29431773.
 
14.       Постановою державного виконавця від 28 серпня 2012 року повернуто зазначений виконавчий лист від 09 вересня 2011 року на підставі частини першої статті 48 Закону про виконавче провадження 1999 через поновлення апеляційним судом строку для подання апеляційної скарги на відповідне рішення суду першої інстанції.
 
15.       Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2012 року у справі № 2-2866/11 апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково - заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2011 року скасоване та ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 001-2008-467 у сумі 96 309,18 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного банку України (далі - НБУ) 761 795,98 грн, та   заборгованість  за  кредитним  договором  від  28  лютого  2008  року  № 001-2008-468 у сумі 75 106,41 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 594 084,19 грн, всього: 1 355 880,17 грн. Це рішення набрало законної сили.
 
16.       21 березня 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва виданий виконавчий лист № 2-2866/11 на виконання зазначеного рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2012 року у справі № 2-2866/11 (далі - Виконавчий лист).
 
17.       13 травня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання Виконавчого листа.
 
18.       Постановою державного виконавця від в 27 травня 2015 року відкрите ВП № НОМЕР_2 щодо виконання виконавчого листа від 21 березня 2013 року № 2-2866/11.
 
19.       Боржник звернувся до суду із цією скаргою про скасування Постанови про відкриття виконавчого провадження (від 27 травня 2015 року) лише 05 грудня 2022 року, мотивуючи це тим, що представник боржника ознайомився із матеріалами ВП № НОМЕР_2 лише 25 листопада 2022 року.
 
20.       Матеріали ВП № НОМЕР_2, які були надані суду, не містять доказів поновлення стягувачу пропущеного строку пред'явлення Виконавчого листа до виконання.
 
21.       З матеріалів ВП № НОМЕР_2 судом було встановлено, що дійсно 25 листопада 2022 року адвокат Плачинда К. О. як представник ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами цього виконавчого провадження.
 
22.       Водночас матеріали ВП № НОМЕР_2 не містять доказів того, що  ОСОБА_1 знала раніше про Постанову про відкриття виконавчого провадження. Зокрема, в матеріалах ВП № НОМЕР_2 наявні супровідні листи про надсилання ОСОБА_1 постанов, що приймались державними виконавцями у ВП № НОМЕР_2, проте немає жодного доказу того, що такі постанови, листи від державного виконавця отримувались ОСОБА_1 , чи їй в інший спосіб стало відомо про наявність оскаржуваної Постанови про відкриття виконавчого провадження до 25 листопада 2022 року.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
23.       У вересні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дарницького ВДВС на постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року, у якій Дарницький ВДВС фактично просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
24.       Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року після усунення недоліків касаційної скарги відкрите касаційне провадження у справі.
 
25.       Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2024 року справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.
 
26.       04 квітня 2024 року справа розподілена колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ситнік О. М.
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
27.       Обґрунтовуючи неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Дарницький ВДВС посилається на абзац шостий частини другої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
28.       Дарницький ВДВС звертає увагу на те, що:
 
28.1.  У період з 19 жовтня 2011 року по 28 серпня 2012 року на виконанні у державного виконавця перебувало виконавче провадження № 29431773 (відкрите постановою державного виконавця від 25 жовтня 2011 року) щодо примусового   виконання   виконавчого   листа   від   09   вересня   2011   року   № 2-2866/11. Постановою державного виконавця від 28 серпня 2012 року цей виконавчий лист був повернутий суду на підставі частини першої статті 48 Закону про виконавче провадження 1999;
 
28.2.  У період з 15 квітня 2013 року по 20 квітня 2015 року на виконанні у державного виконавця перебувало виконавче провадження № 37586681 (відкрите постановою державного виконавця «від 15 квітня 2023 року») щодо примусового виконання Виконавчого листа. Постановою державного виконавця від 20 квітня 2015 року цей виконавчий лист повернутий на підставі частини першої статті 47 (відсутність у боржника майна) Закону про виконавче провадження 1999 року;
 
28.3.  У період з 13 травня 2015 року по 22 жовтня 2019 року на виконанні у державного виконавця перебувало ВП № НОМЕР_2 (відкрите Постановою про відкриття виконавчого провадження) за повторно пред'явленим Виконавчим листом. Постановою державного виконавця від 22 жовтня 2019 року Виконавчий лист повернутий Акціонерному товариству «Універсал Банк» (правонаступник ПАТ «Універсал Банк») на підставі пункту 1 статті 37 Закону про виконавче провадження 2016 у зв'язку із заявою стягувача про повернення виконавчого документа.
 
29.       Суди проігнорували той факт, що відповідно до статті 23 Закону про виконавче провадження 1999 строки пред'явлення виконавчих документів до виконання можуть перериватися, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання. А Виконавчий лист пред'являвся до виконання 13 травня 2015 року не вперше. Тому, насправді, Виконавчий лист пред'явлено, з урахуванням набуття 18 жовтня 2012 року чинності судового рішення щодо якого він виданий, вчасно - 15 квітня 2013 року. 
 
30.       Верховний Суд не бере до уваги ті доводи, які не стосуються касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення, у тому числі у межах вимог, встановлених статтею 400 ЦПК України.
 
31.       Зокрема, Верховний Суд не бере до уваги доводи відповідно до їх формулювання Дарницьким ВДВС щодо розмежування відповідальності за направлення поштової кореспонденції між працівниками Державної виконавчої служби, оскільки спір не стосується дисциплінарної відповідальності працівників Державної виконавчої служби, а висновки щодо отримання заявницею документів від Дарницького ВДВС суд робив у контексті встановлення дійсної дати, з якої заявниця довідалась про ВП № НОМЕР_2 та оскаржувану Постанову про відкриття виконавчого провадження. Аргументи щодо строків зберігання реєстрів поштових відправлень також не приймаються до уваги, оскільки вони не здатні спростувати висновки судів попередніх інстанцій з цього питання.
 
(2) Позиція інших учасників справи
 
32.       Інші учасники справи правом на подання заперечення (відзиву; пояснень) на касаційну скаргу не скористалися.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
 
33.       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
 
34.       Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є пропорційність, уточнена у статті 11 ЦПК України. Це передбачає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
 
35.       Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України).
 
36.       Глава 5 ЦПК України присвячена врегулюванню питання доказів та доказування. Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність,  оцінка  їх  судом  та  умови  їх  розгляду  судом  визначені  статтями 76-80 ЦПК України.
 
37.       Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
 
38.       Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).
 
39.       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 80 ЦПК України).
 
40.       Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
 
41.       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
 
42.       Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина друга статті 367 ЦПК України).
 
43.       Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).
 
44.       Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта статті 367 ЦПК України).
 
45.       Відповідно до пункту 27 частини першої статті 353 та пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції щодо розгляду скарги на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
46.       Згідно із абзацом шостим частини другої статті 389 ЦПК України підставами для зазначеного касаційного оскарження відповідної ухвали суду першої інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України також зазначено, що у разі подання касаційної скарги на зазанчену ухвалу суду першої інстанції, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
47.       Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частини перша та друга статті 400 ЦПК України).
 
48.       Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (згідно із частиною першою статті 447 ЦПК України).
 
49.       Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина тертя статті 451 ЦПК України).
 
50.       Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно  до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема виконавчі листи, що видаються судами (згідно із частиною першою та пунктом 2 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження 1999).
 
51.       Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 19 Закону про виконавче провадження 1999).
 
52.       Згідно із пунктом 2 частини першої статті 22 Закону про виконавче провадження 1999 виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено Законом.
 
53.       Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини першої статті 23 Закону про виконавче провадження 1999).
 
54.       У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (частина третя статті 23 Закону про виконавче провадження 1999).
 
55.       Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (згідно із частинами першою та другою статті 25 Закону про виконавче провадження 1999).
 
56.       Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (частина п`ята статті 25 Закону про виконавче провадження 1999).
 
57.       Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (частина шоста статті 25 Закону про виконавче провадження 1999).
 
58.       Згідно із пунктом 2 частини першої статті 47 Закону про виконавче провадження 1999 виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
 
59.       Сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто (частина перша статті 16 Закону про виконавче провадження 2016).
 
60.       Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом (частина перша статті 19 Закону про виконавче провадження 2016).
 
61.       Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону про виконавче провадження 2016).
 
62.       Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина п`ята статті 74 Закону про виконавче провадження 2016).
 
63.       Дійсність Виконавчого листа (від 21 березня 2013 року) не спростована, не заперечується жодним учасником цієї судової справи. Суди попередніх інстанцій протилежного не встановили.
 
64.       Матеріали цієї справи не містять доказів, які б проігнорували суди попередніх інстанцій, встановлюючи дату ознайомлення заявниці через свого представника з матеріалами ВП № НОМЕР_2 для визначення вчасності подання нею відповідної скарги. Аргументи касаційної скарги цей висновок судів не спростовують, а зводяться лише до незгоди з ними та непідтверджених належними доказами власного погляду Дарницького ВДВС на це питання.
 
65.       Дарницький ДВДВС, стверджуючи у своїй касаційній скарзі факт про перебування на виконанні Виконавчого листа у період з 15 квітня 2013 року по 20 квітня 2015 року, не надав аналогічного більш широкого пояснення суду першої інстанції, а надав його лише суду апеляційної інстанції, так само як і не надав суду першої інстанції належних доказів щодо існування саме виконавчого провадження № 37586681, надавши їх лише апеляційному суду.
 
66.       Апеляційний суд не навів жодних аргументів у мотивувальній частині оскаржуваної постанови з приводу неприйняття до розгляду доказів щодо виконавчого провадження № 37586681, хоча частина третя статті 367 ЦПК України передбачає необхідність вказівки на підстави її застосування, а практика Європейського суду з прав людини щодо відсутності обов'язку суду давати відповідь на абсолютно усі аргументи сторін, за наявності відповідей на ключові аргументи, які дають підстави для прийняття законного судового рішення, на яку послався апеляційний суд, саме від надання цих аргументів суд не звільняє, навіть, якщо учасник справи не надає пояснення того, чому не міг надати нові докази суду першої інстанції, оскільки питання дослідження доказів у судовій справі має одне з ключових значень для її законного вирішення та стосується належного виконання цивільного процесу.
 
67.       Відповідно до матеріалів справи у Виконавчому листі (від 21 березня 2013 року), копію якого, зокрема, сама заявниця додала до своєї скарги, зазначено, що він повертався на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону про виконавче провадження (без уточнення редакції) - 20 квітня 2015 року. Тобто безпосередньо у доказах, наданих самою заявницею, міститься інформація про офіційне переривання строку пред'явлення виконавчого документа. На це досить загально вказував Дарницький ВДВС у своєму відзиві на скаргу заявниці, і більш конкретно у апеляційній скарзі, але суди попередніх інстанцій на це уваги не звернули.
 
68.       Водночас частина четверта статті 367 ЦПК України мала б спонукати апеляційний суд до дослідження факту повернення Виконавчого листа, про який у ньому самому офіційно зазначено. Але апеляційний суд підійшов до цього питання так само формально, як і суд першої інстанції.
 
69.       Суд не має обов'язку у цій справі збирати докази, але відповідно до вимог щодо дослідження доказів, встановлених ЦПК України, та принципу «jura novit curia» («суд знає закони» - дивитись, наприклад, постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 червня2021 року у справі № 904/5726/19, пункти 6.56-6.58), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus), суди мали надати оцінку тому факту, що Виконавчий лист вже повертався стягувачу, що вказує на переривання строку для його пред'явлення до виконання.
 
70.       Верховний Суд виходить з конкретного аспекту скарги заявниці, за яким були прийняті судові рішення, що оскаржуються. Постанова про відкриття виконавчого провадження, яка датована 27 травня 2015 року, скасована, оскільки суди попередніх інстанцій погодились із заявницею та дійшли висновку про пропущення строку для пред'явлення Виконавчого листа, датованого 21 березня 2013 року, до виконання.
 
71.       Однак Виконавчий лист відповідно до його власного офіційного змісту був повернутий 20 квітня 2015 року на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону про виконавче провадження (згідно із датою - у актуальній редакції Закону 1999 року). Отже, відбулось переривання строку для його пред'явлення, а тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо пропущення строку для його пред'явлення 13 травня 2015 року, що вказує на недоведеність зазначеної підстави для визнання незаконним та скасування Постанови про відкриття виконавчого провадження.
 
72.       Відповідно до умов частини третьої статті 23 Закону про виконавче провадження 1999, який діяв станом на 13 травня 2015 року, строк пред'явлення Виконавчого листа у ВП № НОМЕР_2 починається з 20 квітня 2015 року, а тому він не пропущений і Постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам Закону та відсутні підстави для її скасування, викладені у скарзі заявниці.
 
73.       Суди попередніх інстанцій дослідивши докази у справі, не звернули належної уваги на їх певний фактичний зміст, що призвело до їх помилкових висновків у цій справі. З іншої сторони зазначений факт переривання строку пред'явлення Виконавчого листа не спростований сторонами спору, не встановлена наявність помилок у Виконавчому листі, відсутність його юридичної сили, а тому відповідний факт не вимагає додаткового встановлення - випливає безпосередньо з Виконавчого листа.
 
74.       Враховуючи зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасувати зазначені ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги заявника.
 
75.       Той факт, що відповідно до матеріалів справи зазначений банк звертався своєю заявою від 11 жовтня 2019 року у межах ВП № НОМЕР_2 до Дарницького ВДВС з проханням повернути «виконавчий лист № 2-2866/11, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 09 вересня 2011 року», у відповідь на яку Дарницький ВДВС своєю постановою від 22 жовтня 2019 року повернув на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження 2016 Виконавчий лист (виданий 21 березня 2013 року) не здатен вплинути на зазначені вище висновки Верховного Суду, як і деякі описки в скарзі заявниці та касаційній скарзі. Тому, з урахуванням вимог частин першої та другої, пункту 6 частини третьої статті 2, статті 11 ЦПК України відсутні підстави для передачі цієї справи на новий розгляд судів попередніх інстанцій щодо уточнення цих описок.
 
(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
(2.1) Щодо суті касаційної скарги
 
76.       Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд (пункт 3 частини першої статті 409 ЦПК України).
 
77.       Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 ЦПК України межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (згідно із статтею 413 ЦПК України).
 
78.       На підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи, висновків судів попередніх інстанцій Верховний Суд дійшов висновку про необхідність задовольнити касаційну скаргу заявника - скасувати постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року та ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року, ухвалити нове рішення - відмовити у задоволенні скарги заявника.
 
(2.2) Щодо судових витрат
 
79.       Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

80.       Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (стаття 452 ЦПК України).
 
81.       Дарницький ВДВС у касаційній скарзі заявив клопотання про розподіл судових витрат у цій справі, понесених у апеляційній та касаційній інстанціях.
 
82.       Відповідно до ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року розподіл судових витрат за рахунок Дарницького ВДВС не здійснювався.
 
83.       Відповідно до платіжної інструкції від 26 жовтня 2023 року № 1915 Дарницький ВДВС сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 684,00 грн.
 
84.       Згідно із платіжною інструкцією від 26 жовтня 2023 року № 5228 Дарницький ВДВС сплатив судовий збір за подання цієї касаційної скарги у сумі 2 684,00 грн.
 
85.       Враховуючи результат касаційного перегляду у цій справі, на користь Дарницького ВДВС за рахунок заявника підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені Дарницьким ВДВС, а саме: судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 684,00 грн та судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 2 684,00 грн, що разом становить 5 368,00 грн.
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416, 419, 452 ЦПК України,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
1. Задовольнити касаційну скаргу Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ).
 
2. Скасувати постанову Київського апеляційного суду від31 серпня 2023 року та ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року.
 
3. Відмовити у задоволенні скарги  ОСОБА_1 .
 
4. Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (код ЄДРПОУ: 34968768) відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 684,00 грн та судового збору за подання касаційної скарги у сумі 2 684,00 грн, що разом становить 5 368,00 грн.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                    В. В. Пророк

 
                                                                                                                      А. І. Грушицький

 
                                                                                                                      І. В. Литвиненко

 
                                                                                                                      Є. В. Петров

 
                                                                                                                      О. М. Ситнік