П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
23 травня 2024 року                                                                                       м. Київ
                                                                              
Справа № 760/16788/22
Апеляційне провадження №22-ц/824/4397/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:            судді-доповідача:                  Соколової В.В.                                                                     суддів:                                    Мережко М.В., Поліщук Н.В.                                            за участю секретаря             Бевзи А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Коробенка С.В. 04 липня 2023 року в м. Києві та на додаткову ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни, стягувач: ОСОБА_2 ,
 
В С Т А Н О В И В
 
У листопаді 2022 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Левченко Яни Олександрівни, в якій просив визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Левченко Я.О. щодо невжиття заходів по поверненню коштів в сумі 6549,60 грн АБ «Гапоненко Роман і партнери», заборонити приватному виконавцю використовувати вказані кошти у виконавчому провадженні НОМЕР_1, зобов`язати приватного виконавця повернути кошти АБ «Гапоненко Роман і партнери» та визнати протиправними дії приватного виконавця, щодо використання коштів, які надійшли від АБ «Гапоненко Роман і партнери» в сумі 6549,60 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1.
Скарга мотивована тим, що згідно із рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року із ОСОБА_1 стягнуто 4580,26 доларів та судовий збір в розмірі 1237,77 грн.
Не зважаючи на те, що стягувачем у вказаному зведеному виконавчому провадженні є фізична особа ОСОБА_2 , 28 вересня 2022 року на рахунок приватного виконавця Левченко Яни Олександрівни надійшли кошти в сумі 6549,60 грн від Адвокатського бюро «Гапоненко Роман і партнери» в якості додаткових витрат у зв`язку з необхідністю проведення виконавчих дій.
Боржник вважає надходження вказаних коштів від АБ «Гапоненко Роман і партнери» і можливе їх використання у виконавчому провадженні незаконним, оскільки вказане адвокатське бюро не є стягувачем у виконавчому провадженні. Відтак, боржник вважає протиправною бездіяльність приватного виконавця, яка полягає в тому, що вона не повернула зазначені кошти АБ «Гапоненко Роман і партнери», а крім того, вважає протиправним використання цих коштів.
 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни, стягувач: ОСОБА_2 - відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що права боржника в даному випадку жодним чином не порушені, оскільки оплата додаткових витрат виконавчого провадження третьою особою сама по собі не впливає на законність чи незаконність здійснення виконавчих дій. Адвокатське бюро «Гапоненко Роман і партнери» вправі розпоряджатися своїми коштами на свій розсуд, і приватний виконавець, використовуючи отримані кошти згідно з призначенням відповідного платежу, не порушує жодної з вимог закону.
 
Додатковою ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18000, 00 грн.
Додаткова ухвала мотивована тим, що стягувачем доведений належними та допустимими доказами розмір понесених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи в сумі 18000,00 грн. Такий розмір витрат є логічним, співмірним і справедливим з огляду на складність справи, кількість та якість виготовлених адвокатом процесуальних документів.
 
Не погодився із зазначеними судовими рішеннями боржник, ним подано апеляційні скарги, в яких він вказує на те, що приватним виконавцем допущено неправомірну поведінку, наслідком чого стало прийняття і використання коштів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 і НОМЕР_2 всупереч Закону України «Про виконавче провадження» та призвело до оцінки майна і подальшого продажу, а тому вважає, що  є правові підстави для скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року в повному обсязі.
Щодо оскарження додаткової ухвали, ОСОБА_1 вказує на те, що заявник при поданні своїх письмових пояснень відповідного розрахунку суду не подавав, жодних заяв у судовому засіданні не зробив. Лише із заявою про ухвалення додаткового рішення подано копії наступних документів: договору № 2/2023 про надання правової (правничої) допомоги від 08 лютого 2023 року; акту наданих послуг № 1 від 05 липня 2023 року; витяг з веб-сайту НААУ; додаткова угода №2 від 03 липня 2023 року.
Крім того, договір, укладений з адвокатом ще 08 лютого 2023 року, не був наданий разом з поясненнями, в яких, між тим, заявник навіть не посилався та не вказував про своє звернення до адвоката за наданням правової допомоги.
Вказує, що договір № 2/2023 про надання правової (правничої) допомоги від 08 лютого 2023 року підписано неуповноваженою особою, а тому заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.
Також звертає увагу, на те, що договір № 2/2023 про надання правової (правничої) допомоги від 08 лютого 2023 року укладений між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Український правовий альянс», тобто правова допомога надавалась саме ОСОБА_2 у вище зазначеній справі та не могла надаватись Асоціації «Гапоненко Роман і партнери», оскільки останній вступив в справу перед постановленням ухвали.
Зазначає, що із наданих документів незрозуміло чи правову допомогу надає адвокат і чи уповноважувало його адвокатське об`єднання на надання правової допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутній ордер та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
В матеріалах справи відсутня квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу.
Також зазначає, що заявником не виконано вимоги ЦПК України та не було направлено належним чином йому заяву про ухвалення додаткового рішення.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 04 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення  про задоволення скарги ОСОБА_1 .  Також просить скасувати додаткову ухвалу від 18 жовтня 2023 року  та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення. 
 
Від керівника Асоціації «Гапоненко Роман і Партнери» надійшли пояснення на апеляційні скарги, в яких він вказує на те, що апеляційні скарги базуються лише на суб`єктивних припущеннях ОСОБА_1 , а також є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ухвалу від 04 липня 2023 року не наведено та не долучено доказів які б підтверджували його позицію, у зв`язку з чим відсутнє порушення прав та охороннюваних законом інтересів боржника.  Зазначає, що орієнтовна сума судових витрат, які планує понести Асоціація «Гапоненко Роман і Партнери»  в суді апеляційної інстанції становить 30000,00 грн та зазначає, що докази понесення вказаних витрат будуть подані в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Вважає, що ухвали суду першої інстанції є законними та обгрунтованими, просить залишити їх без змін, а апеляційні скарги без задоволення.  Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .   
 
В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 просив задовольнити його апеляційні скарги з підстав викладених у них.
Стягувач ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, просив залишити їх без задоволення, а оскаржувані ухвали без змін.
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Тому її неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 20 грудня 2019 року в розмірі 4580,26 доларів США та судовий збір в розмірі 1237,77 грн.
На виконання вказаного рішення Солом`янським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи, які пред`явлені до виконання.
Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. від 17 червня 2022  року відкрите виконавче провадження НОМЕР_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики та штрафні санкції у вигляді 3% річних в розмірі 4580,26 доларів, виконавче провадження НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 1237,77 грн /т.1 а.с. 44,50/.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. від 17 червня 2022  року вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження НОМЕР_1 /т.1 а.с. 57/.
Також 17 червня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. були винесені постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, /т.1 а.с. 46, 48, 52, 54,59,61/.
У вересні 2022 року ОСОБА_2 подав приватному виконавцю Левченко Я.О. клопотання про здійснення виконавчих дій, в якому вказав на те, що боржник ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку, яке може бути реалізоване в рахунок погашення боргу перед ОСОБА_2 після проведення оцінки майнової вартості об`єкта та його продажу. У зв`язку з викладеним, просив провести опис житлового будинку; здійснити процедуру проведення оцінки майна з залученням суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості будинку; реалізувати майно, а саме будинок, що належить на праві власності ОСОБА_1 /т.1 а.с. 81/.
Приватним виконавцем Левченко Я.О. було надіслано ОСОБА_2 вимогу приватного виконавця, в якій запропоновано останньому здійснити оплату додаткових витрат у розмірі 6549, 60 грн (вартість послуг з експертної оцінки нерухомого майна) на авансовий рахунок приватного виконавця, у зв`язку з необхідністю проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1 /т.1 а.с. 84,85/.
ОСОБА_2 надано приватному виконавцю повідомлення про виконання вимоги приватного виконавця до якого долучено платіжне доручення №41 від 28 вересня 2022 року про сплату 6549, 60 грн  з призначенням платежу - оплата додаткових витрат, в зв`язку із необхідністю проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1, згідно якого платником є АБ «Гапонено Роман і партнери» /т.1 а.с. 100/. 
 
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Відповідно до ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, пов`язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов`язаний додатково здійснити авансування таких витрат.
 
У разі перебування виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця авансування стягувачем зазначених витрат виконавчого провадження є обов`язковим лише на вимогу приватного виконавця.
З метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обов`язкового авансування стягувачем.
Після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.
 
З наведених обставин справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Левченко Я.О. перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 20 грудня 2019 року в розмірі 4580,26 доларів США та судового збору в розмірі 1237,77 грн.
В ході здійснення вказаного виконавчого провадження ОСОБА_2 було подано приватному виконавцю Левченко Я.О. клопотання про здійснення виконавчих дій, в якому він просив провести опис житлового будинку належного боржнику; здійснити процедуру проведення оцінки майна з залученням суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості будинку та реалізувати майно, а саме будинок, що належить на праві власності ОСОБА_1   шляхом виставлення на продаж з метою погашення боргу перед ОСОБА_2 .
Приватним виконавцем Левченко Я.О. було надіслано ОСОБА_2 вимогу приватного виконавця, в якій було запропоновано останньому здійснити оплату додаткових витрат у розмірі 6549, 60 грн (вартість послуг з експертної оцінки нерухомого майна) на авансовий рахунок приватного виконавця, у зв`язку з необхідністю проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1.  Також у вказаній вимогі було зазначено, що у випадку нездійснення даної вимоги авансування витрат виконавчого провадження, виконавчий документ буде повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
ОСОБА_2 на виконання вимоги приватного нотаріуса  було надано платіжне доручення №41 від 28 вересня 2022 року про сплату 6549, 60 грн з призначенням платежу - оплата додаткових витрат, в зв`язку із необхідністю проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1, Стягувач ОСОБА_2 ..
За таких обставин, і приватний нотаріус і стягувач ОСОБА_2 діяли у відповідності до вимог ст. ст. 42,43 Закону України «Про виконавче провадження».
Посилання в апеляційній скарзі на те, що оплата додаткових витрат у сумі 6549,60 грн була здійснена АБ «Гапоненко Роман і партнери», а не особисто стягувачем ОСОБА_2 , а тому приватний виконавець мала повернути зазначені кошти, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки платіжне доручення про сплату додаткових витрат у зв`язку із необхідністю проведення виконавчих дій містить призначення платежу «Оплата додаткових витрат у зв`язку з необхідністю проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1, Стягувач ОСОБА_2 », тобто в призначені платежу чітко зазначено на вчинення яких саме дій та в якому виконавчому провадженні здійснено платіж вказаної суми, та зазначено хто є стягувачем у вказаному виконавчому провадженні. А тому зазначення платником вказаної суми не особисто стягувача ОСОБА_2 , а АБ «Гапоненко Роман і партнери» не є підставою для повернення виконавцем вказаної суми платнику та підставою для невикористання вказаних коштів, оскільки положення Закону не містить прямої вказівки на наявність такого обов`язку.
За таких обставин ухвала суду про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця є законною та обгрунтованою. 
 
Щодо оскарження ОСОБА_1 ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року про стягнення із нього на користь Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000, 00 грн, апеляційний суд виходить з такого.
 
Судом встановлено, що ухвалою суду від 04 липня 2023 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його скарги на дії виконавця в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, в якому він має статус боржника, а стягувачем був ОСОБА_2 , однак питання стягнення судових витрат вирішено не було.
Стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 ухвалою суду було замінено на Асоціацію «Гапонено Роман і партнери».
10 липня 2023 року представником стягувача Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» засобами поштового зв`язку на адресу суду першої інстанції було направлено заяву про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат у вигляді понесених витрат на оплату правничої допомоги, оскільки під час постановлення ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року, вказане питання не було вирішене.
Заявник вказував на те, що на оплату вартості послуг з правничої допомоги попереднім стягувачем ОСОБА_2 , а також новим стягувачем Асоціацією «Гапоненко Роман і партнери» було сплачено на користь Адвокатського об`єднання «Український правовий альянс» суму в загальному розмірі 18000,00 грн.
За правилами ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (Постанова Верховного Суду від 10 травня 2022 року в справі №705/1140/18).
Таким чином, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, підлягають розподілу відповідно до вимог процесуального закону.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19
 
З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_2 під час розгляду скарги на дії приватного виконавця було подано заперечення на скаргу, в яких він, зокрема, вказав на те, що попередня (орієнтовна) сума судових витрат, які стягувач поніс і очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи становить 40000,00 грн. Докази понесених стягувачем судових витрат будуть подані в порядку та строки, що передбачені ЦПК України.
На підтвердження вказаних витрат, стягувачем були подані наступні документи:
Договір про надання правничої допомоги №2/2023 від 08 лютого 2023 року  укладений між ОСОБА_2 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Український правовий альянс» Виконавець).
Додаткову угоду №2 від 03 липня 2023 року до Договору, з якої вбачається, що у зв`язку з відступленням права вимоги по справі №760/16788/22, правова допомога надається правонаступнику Стягувача - Асоціації «Гапоненко Роман і партнери». При цьому новий Стягувач отримує право на відшкодування всієї правової допомоги з боржника по справі №760/16788/22.
Акт наданих послуг №1 від 05 липня 2023 року до Договору на правову допомогу №2/2023 від 08 лютого 2023 року з якого вбачається, що надання адвокатом Кострюковим В.І. (від імені АО «Український правовий альянс») в межах розгляду справи за скаргою на дії виконавця у даній справі включало в себе: підготовку та подання до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а також саме ознайомлення зі справою (2 години). Крім того, з акту вбачається, що адвокатом витрачено 4 години на аналіз судової практики та діючого законодавства, підготовку та подання до суду заперечень на скаргу ОСОБА_1 .
Загальна вартість наданої правничої допомоги, згідно з погодженим сторонами тарифом в сумі 3000 гривень за одну годину, становила суму в розмірі 18000,00 грн.
За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що стягувачем доведений належними та допустимими доказами розмір понесених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи в сумі 18000 гривень, та вважав, що такий розмір витрат є логічним, співмірним і справедливим з огляду на складність справи, кількість та якість виготовлених адвокатом процесуальних документів.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявник при поданні своїх письмових пояснень відповідного розрахунку суду не подавав, жодних заяв у судовому засіданні не зробив, а лише із заявою про ухвалення додаткового рішення подано копії документів на підтвердження витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанціїї до уваги не приймає, оскільки в заперечення на скаргу поданих ним до суду першої інстанції він вказав на те, що попередня (орієнтовна) сума судових витрат, які стягувач поніс і очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи становить 40000,00 грн. Докази понесених стягувачем судових витрат будуть подані в порядку та строки, що передбачені ЦПК України.
Крім того, у разі не подання учасниками справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.  Тобто, сам по собі факт не подання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні  відповідних судових витрат. Аналогічні висновки містяться у ряді постанов Верховного Суду у справах №922/676/21 від 14 грудня 2021 року, №905/716/20 від 08 квітня 2021 року.
Посилання на те, що в матеріалах справи відсутня квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, також не приймаються до уваги суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Доводи апеляційної скарги про те, що договір № 2/2023 про надання правової (правничої) допомоги від 08 лютого 2023 року укладений між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Український правовий альянс», тобто правова допомога надавалась саме ОСОБА_2 у вище зазначеній справі та не могла надаватись Асоціації «Гапоненко Роман і партнери», оскільки останній вступив в справу перед постановленням ухвали, не приймаються до уваги суду, оскільки  відповідно до Додаткової угоди №2 від 03 липня 2023 року до Договору, вбачається, що у зв`язку з відступленням права вимоги по справі №760/16788/22, правова допомога надається правонаступнику Стягувача - Асоціації «Гапоненко Роман і партнери». При цьому новий Стягувач отримує право на відшкодування всієї правової допомоги з боржника по справі №760/16788/22.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційні скарги не містять. А отже апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року та на додаткову ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року та додаткову ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 М.В. Мережко
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 11 червня 2024 року.