КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД 
  
Апеляційне провадження                                             
№ 22-ц/824/185/2024                                                                             
                
               П О С Т А Н О В А
 
                І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
            04 червня 2024 року                                                                   місто Київ
                                                                                                        справа № 753/10879/15
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
                              суддів: Ратнікової В.М., Кирилюк Г.М.
                              за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.
 
            розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Вовка Є.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
 
                                             В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2015 року позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з           ОСОБА_1 , ОСОБА_3  заборгованість за договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року в сумі 169369,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 грудня 2014 року становить 2629575,37 грн., яка складається з:
непогашеного кредиту у розмірі 96721,43 доларів США;
несплачених відсотків у розмірі 68930,21 доларів США;
пені у розмірі 3717,45 доларів США.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 11 вересня 2007 року між ВАТ «Комерційний Банк «Надра», правонаступник якого ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір             №13/П/76/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на суму 98400 доларів США, за умови його повернення та сплати обумовлених сторонами 12,49% річних.
31 липня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра»,           ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про заміну боржника у вищевказаному зобов`язанні з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 
Вказував, що 31 липня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати перед позивачем за невиконання зобов`язання            ОСОБА_3 .
Зазначав, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, однак відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач і просивстягнути.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» задоволено.
Стягнуто на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року в сумі 169369,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 грудня 2014 року становить 2629575,37 грн. 
Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 3654 грн. належить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в доход держави, а саме - по 1827 грн. з кожного.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2023 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач            ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Комерційний банк «Надра» в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням поруки.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що з розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року станом на 08 грудня 2014 року, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що остання сума погашення вносилася новим боржником ОСОБА_3 31 липня 2013 року, з цієї дати жодних подальших погашень заборгованості за кредитним договором не проводилося.
Вказував, що порушення позичальником умов кредитного договору щодо сплати мінімально необхідних щомісячних платежів почалося з липня 2013 року, відповідно й настав строк виконання основного зобов'язання, а банк звернувся з позовною заявою до суду лише 11 червня 2015 року, тобто з порушенням строку у шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України.
Зазначав, що жодних вимог банку щодо погашення в цілому або в тій чи
іншій частині заборгованості нового боржника за кредитним договором на його адресу не надходило.
Посилався на те, що оскільки з позовом до поручителя банк звернувся 11 червня 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України, для пред`явлення кредитором вимоги до поручителя, а його сплив припиняє відповідне право кредитора, отже і порука за договором поруки припинилася.
Ухвалою Київського апеляційного суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 23 квітня 2024 року було залучено до участі у справі ОСОБА_2 , як правонаступника ПАТ «Комерційний банк «Надра».
29 травня 2024 року від ОСОБА_2 , яка є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з вищевказаних підстав.
ОСОБА_2 , яка є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з  наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року в сумі 169369,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 грудня 2014 року становить 2629575,37 грн. не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду  у даній справі  лише в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року в сумі 169369,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 грудня 2014 року становить 2629575,37 грн. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №13/П/76/2007-840, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 98400 доларів США, зі сплатою 12,49% річних, на строк до 10 вересня 2027 року.
31 липня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_3 (новий боржник) та ОСОБА_4 (первісний боржник) укладено договір про заміну боржника у зобов`язанні №1, згідно якого первісний боржник за згодою кредитора перевів свій борг у повному обсязі за кредитним договором на нового боржника, внаслідок чого новий боржник в момент набуття чинності цим договором заміняє первісного боржника як зобов`язану сторону у кредитному договорі.
31 липня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та            ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року.
В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року та додатковим договором про внесення змін та доповнень №1 до  кредитного договору №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року, 31 липня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки.
Згідно з п.1.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за належне виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, які можуть мати місце у майбутньому.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.п.1.3, 1.4 договору поруки).
З матеріалів справи вбачається, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. В свою чергу, позичальник, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідачів, як солідарних боржників перед банком утворилася заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року станом на 08 грудня 2014 року заборгованість відповідачів перед банком становить 169369,09 доларів США, яка складається з: непогашеного кредиту у розмірі 96721,43 доларів США; несплачених відсотків у розмірі 68930,21 доларів США; пені у розмірі 3717,45 доларів США.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що порушення позичальником умов кредитного договору щодо сплати мінімально необхідних щомісячних платежів почалося з липня 2013 року, відповідно й настав строк виконання основного зобов'язання, а банк звернувся з позовною заявою до суду лише 11 червня 2015 року, тобто з порушенням строку у шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України, отже його порука за договором поруки припинилася.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 статті 553 ЦК України в редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.
Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_3 , а відтак і поручитель ОСОБА_1 взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 10 вересня 2027 року (п.2.6 додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору).
Пунктом 2.3.2 додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору визначено, що повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього договору та визначає строк, розмір зобов`язань позичальника за цим договором.
Згідно графіку платежів, який є додатком №1 до додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, платіж за кожен місяць повинен був відбуватися 5 числа.
Отже,  поряд з установленим строком дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.
Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.
Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, від 20 червня 2018 року у справі №758/6863/14-ц, від 05 червня 2019 року у справі №523/3082/14.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, чергові платежі боржник  ОСОБА_3 повинна була здійснювати кожного місяця, тобто з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя зобов`язань за кредитом.
З розрахунку заборгованості вбачається, що банк розрахував заборгованість станом на 08 грудня 2014 року, останній платіж по кредитному договору було здійснено 31 липня 2013 року за липень 2013 року.
Ураховуючи те, що наступне погашення кредиту 05 серпня 2013 рокуне відбулося, тому з 06 серпня 2013року, починає відраховуватися шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителяза кожним щомісячним ануїтетним платежем.
Як вбачається з матеріалів справи банк звернувся до суду з вказаним позовом 08 червня 2015 року.
З огляду на те, що банк вимоги до поручителя в межах шести місяців по кожному місячному платежу не пред`являв, а відтак порука  ОСОБА_1 по платежамщодо відсотків, що нараховані до 07 грудня 2014 року припинилася. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня нараховувалася банком по пропущеним платежам за період з 08 грудня 2013 року по 07 грудня 2014 року.
Оскільки порука ОСОБА_1 припинилася за вказаний період, а відтак вимоги щодо стягнення пені за порушення грошового зобов'язання не підлягають задоволенню.
Отже, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача           ОСОБА_1 заборгованості за відсотками у розмірі 68930,21 доларів США та пені у розмірі 3717,45 доларів США.
Проте, порука  ОСОБА_1  не є припиненою в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. 
Суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув, не перевірив наявність кредитної заборгованості, яка підлягала стягненню з поручителя з урахуванням строку, визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням.
Таким чином, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року в сумі 169369,09 доларів США підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є          ОСОБА_2 заборгованість за тілом кредиту у розмірі 96721,43 доларів США.
Згідно з  ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Виходячи з положень ст.141 ЦПК України та пропрційності задоволених вимог, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 1827 грн. підлягає зміні шляхом зменшення розміру судового збору з 1827 грн. до 1043,22 грн. 
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,
 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором №13/П/76/2007-840 від 11 вересня 2007 року в сумі 169369 доларів США 09 центів, що за курсом НБУ станом на 08 грудня 2014 року становить 2629575 грн. 37 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
 
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 солідарно з ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ОСОБА_2 заборгованість за тілом кредиту у розмірі 96721 долар США 43 центи.
 
В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 1827 грн. змінити, зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави з 1827 грн. до 1043 грн. 22 коп. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 14 червня 2024 року.
 
Головуючий:
 
Судді: