Номер провадження: 22-ц/813/3588/24 
Справа № 2-1424/10
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

                                         В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., за участю – стягувача АТ «ОТП Банк», заінтересованих осіб – ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Компані Фінанс», боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача його правонаступником. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказує на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебувають виконавчі листи по цивільній справі № 2-1424/10, видані Суворовським районним судом м. Одеси від 28.07.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № CM-SME 502/257/2008 від 26.08.2008 року у розмірі 1 271 174,72 грн та судові витрати в розмірі 1820,00 грн.
На даний час ТОВ «Компані Фінанс», є правонаступником стягувача АТ «ОТП Банк» за відповідними договорами, у зв`язку з чим просить замінити у виконавчих провадженнях № 62727713, № 62456857 вибулого стягувача АТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «Компані Фінанс» з метою виконання заочного рішення у справі № 2-1424/10.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року заяву задоволено. Замінено вибулого стягувача Акціонерне товариство «ОТП Банк» у виконавчих провадженнях № 62727713, № 62456857 на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» (код за ЄДРПОУ 44195842, місцезнаходження: 01103, м. Київ, б-р Дружби Народів, 22, оф. 7) в рамках виконання заочного рішення у справі № 2-1424/10.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року скасувати, а заяву виконавця про заміну сторони у виконавчому провадженні залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам – відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.
Аналіз частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі № 201/9898/19).
У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Учасники справи, будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду 30.04.2024 року о 15:00 годині не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що всі учасники справи у розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи і клопотань про відкладення судового засідання не подавали, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності поданої заяви. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:
- 26.08.2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та  ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CM-SME 502/257/2008 згідно з яким позичальник отримав у банку кредит в розмірі 148 500 доларів США строком до 26.08.2023 року; 
- в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № CM-SME 502/257/2008  між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-SME502/257/2008 від 26.08.2008 року;  
- 27.04.2009 року між банком та позичальником був укладений додатковий договір № 1 та додатковий договір № 2 до кредитного договору № CM-SME 502/257/2008 від 26.08.2008 року; 
- 29.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого у зв`язку з укладенням Договору купівлі – продажу кредитного портфелю № б/н від 29.04.2010 року між Фактором та Клієнтом, Клієнт передав Фактору права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору, укладеними між Клієнтом та позичальником Клієнта, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору, що забезпечений іпотекою/заставою за Договорами іпотеки/застави, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору, укладеними між Клієнтом та Боржниками/Третіми особами. Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних Клієнту за Договором забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставне майно (т.1 а. с. 217 - 220);
- згідно з Додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги від 29.04.2010 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги відносно боржника  ОСОБА_1  за Кредитним договором № СМ-SME502/257/2008 від 26.08.2008 року, який забезпечений Іпотечним договором № PM-SME502/257/2008 від 26.08.2008 року (т.1 а. с. 226);
- заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 року позов публічного акціонерного товариства „ОТП Банк” – задоволено повністю. Стягнуто в солідарному порядку з  ОСОБА_1   та  ОСОБА_2   на користь публічного акціонерного товариства „ОТП Банк” 1 271 174  гривні 72 копійки. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь публічного акціонерного товариства „ОТП Банк” судові витрати в сумі 910 гривень. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь публічного акціонерного товариства „ОТП Банк” судові витрати в сумі 910 гривень; 
- згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.03.2011 року заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 року про стягнення заборгованості - залишено без задоволення; 
- 28.07.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси видані виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CM-SME 502/257/2008 від 26.08.2008 року у розмірі 1 271 174,72 грн. та судові витрати в розмірі по 910 грн. з кожного (т.1 а. с.7-10);
- 14.06.2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Компані Фінанс» укладено Договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № CM-SME 502/257/2008 від 26.08.2008 року, перейшло до ТОВ «Компані Фінанс» (т.1 а.с.184 – 188);        
-14.06.2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Компані Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором (майнова порука) № PM-SME502/257/2008 від 26.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Чепелєвою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3496 (т.1 а. с. 189 - 190);
- в матеріалах справи наявна копія Платіжної інструкції № 38 від 14.06.2023 року, з якої вбачається, що ТОВ «Компані Фінанс» сплатило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 600000,00 грн., згідно Договору Факторингу від 14.06.2023 року, боржник Габрелян, що підтверджує оплату, яка здійснювалась в межах виконання умов Договору між ТОВ «Компані Фінанс» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»;
- на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебувають виконавчі листи по цивільній справі № 2-1424/10, видані Суворовським районним судом м. Одеси від 28.07.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CM-SME 502/257/2008 від 26.08.2008 року у розмірі 1 271 174,72 грн. та судові витрати в розмірі 1 820,00 грн.;
- постановою приватного виконавця Виконавчого округу Колечко Д.М. від 02.07.2020 року було відкрито виконавче провадження № 62456857 стосовно боржника ОСОБА_2 , постановою від 04.08.2020 року відкрито виконавче провадження № 62727713 відносно боржника ОСОБА_1 . Стягувачем у вказаних виконавчих провадженнях є АТ «ОТП Банк»;
- докази про визнання вказаних правочинів про відступлення прав вимоги недійсними за судовим рішенням матеріали справи не містять;
- в подальшому, на адресу приватного виконавця надійшла заява боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 62727713 з повідомленням про те, що 14 червня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Компані Фінанс» було укладено договір факторингу відповідно до умов якого було змінено кредитора по Кредитному договору № CM-SME 502/257/2008 від 26.08.2008 року, та проханням боржника зупинити виконавче провадження до визначення належного стягувача за виконавчим листом № 2-1424/10 виданого 28.07.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси.
Колегія суддів виходить з наступного.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Відповідно до ч.5 ст.15 ЗУ „Про виконавче провадження” у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Аналогічна норма міститься в ст.442 ЦПК України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
В матеріалах справи міститься копія виконавчого листа № 2-1187/11, виданого Болградським районним судом Одеської області 29.11.2011 року.
Відповідно до відміток на виконавчому листі про виконання судового рішення вбачається, що виконавчий лист вже кілька разів перебував на виконанні і кожного разу повертався стягувачу з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Таким чином судом вірно встановлено, що вступивши в законну силу рішення суду, яке неодноразово перебувало на примусовому виконанні, фактично не виконано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року по справі № 2-7763/10 дійшла висновку, що заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Відтак Велика Палата Верховного Суду вирішила, що у випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Окрім того, Велика Палата ВС дійшла висновку про необхідність відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 5 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10, у тій частині, яка не відповідає висновкам цієї постанови ВП ВС.
Таким чином, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання та дотримання процесуального строку щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заміна стягувача як сторони виконавчого провадження, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом є неможливою.
Отже, для заміни стягувача у виконавчому провадженні, яке не є відкритим і строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за яким пропущений (сплив) є необхідним вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа для виконання унеможливлює, як заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, так і вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа у разі його втрати.
Відповідно до ч.1 п. 2 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999 року, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання складав 1 рік.
Відповідно до ч.2 п.1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999 року, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, яким збільшено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання до трьох років.
Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.
Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 522/11429/13-ц.
В розумінні Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчих документів до виконання рахуються не з дати видачі виконавчих листів, а з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Вказана норма чітко регламентована ч.2 п.1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999 року.
Законом не встановлено строків на видачу виконавчих листів, проте на пред`явлення виконавчих листів до виконання строки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до встановлених у справі обставин і наданих учасниками справи доказів, виконавчий лист з вказівкою стягувача ПАТ`ОТП Банк» виданий судом 28.07.2014 року.
Відповідно до відповіді Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.04.2024 року вбачається, що вперше із заявою про примусове виконання стягувач звернувся до державного виконавця із заявою про примусове виконання судового рішення (боржник ОСОБА_1 ) у жовтні 2014 року і постановою державного виконавця 08.10.2014 року відкрито виконавче провадження, а 26.06.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання згідно з п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Наступне звернення стягувача та рішення з цього приводу приватного виконавця Колечка Д.М. у відношенні боржника ОСОБА_1 відбулося згідно з доданими приватним виконавцем Колечком Д.М. до заяви про заміну сторони виконавчого провадження даними. 
02.07.2020 року приватним виконавцем Колечком Д.М. з урахуванням постанови про внесення виправлень в частині стягувача від 05.08.2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 року щодо стягнення з  ОСОБА_1   та  ОСОБА_2   на користь публічного акціонерного товариства „ОТП Банк судового збору по 910 грн. з кожного.
04.08.2020 року приватним виконавцем Колечком Д.М. з урахуванням постанови про внесення виправлень в частині стягувача від 05.08.2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 року щодо стягнення солідарно з  ОСОБА_1   та  ОСОБА_2   на користь публічного акціонерного товариства „ОТП Банк” 1 271 174  гривні 72 копійки (боржник  ОСОБА_1 ).
Відомості про повернення виконавчого документа без виконання або про закриття виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні. 
Навпаки приватний виконавець Колечко Д.М. у заяві про заміну сторони виконавчого провадження вказує, що зазначене виконавче провадження (боржник ОСОБА_1 ) перебуває у нього на виконанні і заява про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) подана ним в межах відкритого виконавчого провадження.
Відповідно до відповіді Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.04.2024 року вбачається, що вперше із заявою про примусове виконання стягувач звернувся до державного виконавця із заявою про примусове виконання судового рішення (боржник ОСОБА_2 ) у жовтні 2014 року і постановою державного виконавця 07.10.2014 року відкрито виконавче провадження, а 09.12.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання згідно з п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції діючій на час винесення постанови).
Наступні звернення стягувача та рішення з цього приводу державного виконавця у відношенні боржника ОСОБА_2 відбувались хронологічно в такій послідовності:
-08.12.2015 року - винесено постанову про відкриття виконавчого провадження;
-08.06.2016 року - винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання згідно з п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна);
-14.06.2017 року - винесено постанову про відкриття виконавчого провадження;
-22.12.2018 року - винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання згідно з п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржник майна).
Наступне звернення стягувача та рішення з цього приводу приватного виконавця Колечка Д.М. у відношенні боржника ОСОБА_2 відбулося згідно з доданими приватним виконавцем Колечком Д.М. до заяви про заміну сторони виконавчого провадження даними. 
04.08.2020 року приватним виконавцем Колечком Д.М. з урахуванням постанови про внесення виправлень в частині стягувача від 05.08.2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 року щодо стягнення в солідарному порядку з  ОСОБА_1   та  ОСОБА_2   на користь публічного акціонерного товариства „ОТП Банк” 1 271 174  гривні 72 копійки (боржник  ОСОБА_2 ).
Відомості про повернення виконавчого документа без виконання або про закриття виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні. 
Навпаки приватний виконавець Колечко Д.М. у заяві про заміну сторони виконавчого провадження вказує, що зазначене виконавче провадження (боржник  ОСОБА_2 ) перебуває у нього на виконанні і заява про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) подана ним в межах відкритого виконавчого провадження.
При таких обставинах та приймаючи до уваги, що постанова приватного виконавця Колечка Д.М. про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2010 року щодо стягнення в солідарному порядку з  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2  на користь публічного акціонерного товариства „ОТП Банк” 1 271 174  гривні 72 копійки, боржниками  ОСОБА_1  та    ОСОБА_2 не оскаржувалась і судові рішення про визнання протиправними постанов приватного виконавця Колечка Д.М. щодо відкриття даних виконавчих проваджень відсутні, колегія суддів виходячи з того, що виконавчі провадження є відкритими, погоджується з ухвалою суду першої інстанції про заміну стягувача АТ «ОТП Банк» у виконавчих провадженнях № 62727713, № 62456857 на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» (код за ЄДРПОУ 44195842, місцезнаходження: 01103, м. Київ, б-р Дружби Народів, 22, оф. 7) в рамках виконання заочного рішення у справі № 2-1424/10.
Доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

                                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  - залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 10.05.2024 року

Головуючий:                  О.М. Таварткіладзе

Судді:                  А.П. Заїкін

                                                                С.О. Погорєлова