ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року	Львів	Справа № 140/18186/23 пров. № А/857/684/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року (головуючий суддя Денисюк Р.С., м. Луцьк) у справі №140/18186/23 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Волинської митниці  про визнання протиправним та скасування рішень,
в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Волинської митниці, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.06.2023 № UA 205030/2023/000122/2, № UA 205030/2023/000123/2, № UA 205030/2023/000124/2, № UA 205030/2023/000125/2.
Обґрунтовує позов тим, що контролюючому органу надані усі необхідні документи на підтвердження митної вартості задекларованих товарів, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, які не містять розбіжностей та відображають відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар, а тому аргументи митного органу про наявність розбіжностей у поданих для митного оформлення разом із митними деклараціями документах є безпідставними. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що контрактом від 10.05.2023 №01/05-23 передбачено оплату товару згідно рахунків-фактур від 29.05.2023 № FS/8/05/2023/ST, №FS/6/05/2023/ST, №FS/5/05/2023/ST, №FS/7/05/2023/ST, що суперечить банківським платіжним документам, які видані раніше, а саме 18.05.2023. Зазначає, що вказані рахунки-фактури не містять підписів уповноваженої особи на видачу такого документу та особи на отримання. Наголошує, що додатково декларантом не подано жодного документа на вимогу митниці. Звертає увагу, що за митними деклараціями відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач подав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу із викладом заперечень щодо наведених обставин, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що 10.05.2023 між ФОП ОСОБА_1 (покупцем) та SUWALA TRANSPORT LOGISTIC Sp. z о.о. sp.k. (Польща) (продавцем) укладено контракт № 01/05-23, відповідно до умов якого продавець зобов`язався продати покупцю сідельні тягачі: марки Volvo FH-540, рік випуску 2016, vin № НОМЕР_1 ; марки Volvo FH-500, рік випуску 2015, vin № НОМЕР_2 ; вантажні напівпричіпи марки: SCHMITZ Cargobull SCB*S3T, рік випуску 2018, № НОМЕР_3 та SCHMITZ Cargobull SCB*S3T, рік випуску 2017, № НОМЕР_4 , а покупець прийняти та сплатити за нього на умовах, визначених у контракті.
Вартість та кількість товару, що поставляється, вказана в рахунках-фактурах. 
Загальна сума контракту складає 43000 євро; валюта платежу у євро.
Згідно п.3.1 контракту оплата здійснюється шляхом перерахування суми в євро на рахунок продавця простим банківським переказом.
Підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 контракту визначено, що передоплата проводиться протягом 30 банківських днів з моменту виставлення рахунків-фактур на товар покупцю продавцем, або післяоплата - протягом 90 днів з моменту поставки товару.
Покупець здійснює оплату товару на основі та умовах, зазначених в рахунках-фактурах (п.3.3 контракту).
Товар постачається на умовах FCA 36-206 Humniska згідно Інкотермс-2010 (п. 4.1 контракту).
Поставка товару може виконуватись згідно з Інкотермс-2010 на інших умовах поставки у випадку, якщо це вказано в рахунках-фактурах до даного контракту або інших товаросупровідних документах. Вид транспорту: власний транспорт (п.4.2, 4.3 контракту).
31.05.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Напівпричіп для перевезення вантажів марки SCHMITZ, модель SCB*S3T, трьохвісний, рік випуску 2017, шасі № НОМЕР_4 , такий, що був у використанні, колір шасі сірий, виробник: SCHMITZ Cargobull (Німеччина) декларант позивача подав МД № 23UA205030009209U6 (а.с. 23). Митна вартість товару становить 5300 євро (еквівалентно 211694,44 грн), яку визначено за першим методом за курсом валюти 39,2802 грн за 1 євро, з урахуванням вартості доставки товару до місця ввезення в Україну. До митної декларації додано: контракт №01/05-23 від 10.05.2023; рахунок-проформа № FPF/13/2023/ від 10.05.2023, рахунок-фактура № FS/8/05/2023/ST від 29.05.2023, підтвердження про країну виробництва товару від 09.05.2023, експортна митна декларація MRN 23PL402010E0801166, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 НОМЕР_6 , протокол оплати від 18.05.2023; міжнародна транспортна накладна (CMR) 149065; довідка про транспорті витрати №9 від 31.05.2023 з додатками.
31.05.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Напівпричіп для перевезення вантажів марки SCHMITZ, модель SCB*S3T, трьохвісний, рік випуску 2018, шасі № НОМЕР_3 , такий, що був у використанні, колір шасі сірий, виробник: SCHMITZ Cargobull (Німеччина) декларант позивача подав МД № 23UA205030009229U5 (а.с. 48). Митна вартість товару становить 6100 євро (еквівалентно 243118,60 грн), яку визначено за першим методом за курсом валюти 39,2802 грн за 1 євро, з урахуванням вартості доставки товару до місця ввезення в Україну. До митної декларації додано: контракт №01/05-23 від 10.05.2023; рахунок-проформа № FPF/13/2023 від 10.05.2023, рахунок-фактура № FS/7/05/2023/ST від 29.05.2023, підтвердження про країну виробництва товару від 09.05.2023, експортна митна декларація MRN 23PL402010E0801330, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 НОМЕР_7 , протокол оплати від 18.05.2023; міжнародна транспортна накладна (CMR) 149046; довідка про транспорті витрати №9 від 31.05.2023 з додатками.
31.05.2023 декларант позивача подав МД № 23UA205030009219U0 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «сідельний тягач марки Volvo FH-500, рік випуску 2015, vin № НОМЕР_2 , такий, що був у використанні, колір кабіни- синій; виробник Volvo Truk Corporation (Швеція) (а.с. 64). Митна вартість товару становить 15200 євро (еквівалентно 600568,42 грн), яку визначено за першим методом за курсом валюти 39,2802 грн за 1 євро, з урахуванням вартості доставки товару до місця ввезення в Україну. До митної декларації додано: контракт №01/05-23 від 10.05.2023; рахунок-проформа № FPF/10/2023 від 10.05.2023, рахунок-фактура № FS/5/05/2023/ST від 29.05.2023, експортна митна декларація MRN 23PL402010E0801158, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , протокол оплати від 18.05.2023; платіжна інструкція № 19; міжнародна транспортна накладна (CMR) 149046; довідка про транспорті витрати №9 від 31.05.2023 з додатками.
31.05.2023 декларант позивача подав МД № 23UA205030009210U9 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «сідельний тягач марки Volvo FH-540, рік випуску 2016, vin № НОМЕР_1 , такий, що був у використанні, колір кабіни - білий; виробник Volvo Truk Corporation (Швеція) (а.с. 77). Митна вартість товару становить 16400 євро (еквівалентно 647704,66 грн), яку визначено за першим методом за курсом валюти 39,2802 грн за 1 євро, з урахуванням вартості доставки товару до місця ввезення в Україну. До митної декларації додано: контракт №01/05-23 від 10.05.2023; рахунок-проформа № FPF/11/2023 від 10.05.2023, рахунок-фактура № FS/6/05/2023/ST від 29.05.2023, експортна митна декларація MRN 23PL402010E0801040, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 НОМЕР_9 , протокол оплати від 18.05.2023; платіжна інструкція № 19 від 17.05.2023; міжнародна транспортна накладна (CMR) 149065; довідка про транспорті витрати №9 від 31.05.2023 з додатками.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронних повідомленнях з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту по вищевказаних митних деклараціях було запропоновано подати такі документи: 1) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою їх продажу; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару.
При цьому, вимога митного органу про надання документів обґрунтована виявленням розбіжностей і неточностей у поданих документах.
На електронні повідомлення митниці декларант позивача проінформував відповідною заявою від 02.06.2023 про те, що інші документи відсутні та просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України.
02.06.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205030/2023/000122/2 (а.с. 16), № UA205030/2023/000123/2 (а.с. 17), № UA205030/2023/000124/2 (а.с. 18) та № UA205030/2023/000125/2 (а.с. 19).
У графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів зазначено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив:
1) за МД № 23UA205030009209U6 пунктом 3.2.1 та пунктом 3.3 контракту від 10.05.2023 № 01/05-23 передбачено оплату згідно фактури від 29.05.2023 № FS/8/05/2023/ST, що суперечить банківському платіжному документу, виданому раніше, а саме 18.05.2023 № б/н; рахунок фактура від 29.05.2023 № FS/8/05/2023/ST не містить підписів уповноваженої особи на видачу такого документу та особи на отримання;
2) за МД № 23UA205030009210U9 пунктом 3.2.1 та пунктом 3.3 контракту від 10.05.2023 № 01/05-23 передбачено оплату згідно фактури від 29.05.2023 № FS/6/05/2023/ST, що суперечить банківському платіжному документу, виданому раніше, а саме 18.05.2023 № б/н, до того ж суперечить умовам рахунку-проформи, де зазначений термін оплати 11.05.2023; рахунок фактура від 29.05.2023 № FS/6/05/2023/ST не містить підписів уповноваженої особи на видачу такого документу та особи на отримання;
3) за МД № 23UA205030009219U0 пунктом 3.2.1 та пунктом 3.3 контракту від 10.05.2023 № 01/05-23 передбачено оплату згідно фактури від 29.05.2023 № FS/5/05/2023/ST, що суперечить банківському платіжному документу, виданому раніше, а саме 18.05.2023 № б/н, до того ж суперечить умовам рахунку-проформи, де зазначений термін оплати 11.05.2023; рахунок фактура від 29.05.2023 № FS/5/05/2023/ST не містить підписів уповноваженої особи на видачу такого документу та особи на отримання;
4) за МД № 23UA205030009229U5 пунктом 3.2.1 та пунктом 3.3 контракту від 10.05.2023 № 01/05-23 передбачено оплату згідно фактури від 29.05.2023 № FS/7/05/2023/ST, що суперечить банківському платіжному документу, виданому раніше, а саме 18.05.2023 № б/н, до того ж суперечить умовам рахунку-проформи, де зазначений термін оплати 11.05.2023; рахунок фактура від 29.05.2023 № FS/7/05/2023/ST не містить підписів уповноваженої особи на видачу такого документу та особи на отримання;.
В оскаржуваних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС, а саме: МД №UA205050/23/27485 від 12.04.2023 на рівні 11663 євро (оскаржуване рішення №UA205030/2023/000122/2 від 02.06.2023); МД №UA204060/23/1072 від 13.02.2023 на рівні 25000 євро (оскаржуване рішення №UA205030/2023/000123/2 від 02.06.2023); МД №UA205140/23/41469 від 26.05.2023 на рівні 24200 євро (оскаржуване рішення №UA205030/2023/000124/2 від 02.06.2023) та МД №UA110130/23/10933 від 01.06.2023 на рівні 18102 євро (оскаржуване рішення №UA205030/2023/000125/2 від 02.06.2023). Також в оскаржуваних рішення зазначається, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Товар було випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішеннями митного органу про коригування митної вартості, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні у нього документи, передбачені  Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містили повну інформацію про ціну та складові митної вартості, а відповідачем не доведено, що подані документи містять розбіжності та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару, відтак оскаржувані рішення про коригування митної вартості є протиправними та підлягають скасуванню.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується.
У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною першою  статті 246 МК України  визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша  статті 248 МК України).
Частиною першою  статті 257 МК України  визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини шостої  статті 257 МК України  умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України  передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом ч.1,2  статті 51 МК України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до  глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч.1  статті 52 МК України  заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Відповідно до ч.2  ст.52 МК України  декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України  визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1  ст.53 МК України).
Згідно з ч.2  ст.53 МК України  документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частина 3  ст.53 МК України  передбачає обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті ( ч.5  ст.53 МК України ).
Згідно із ст.54 МК України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу ( ч.3  ст.54 МК України ).
Частиною 5  ст.54 МК України передбачено, що   митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої  статті 57 МК України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною другою  статті 57 МК України  визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу  (частина третя  статті 57 МК України).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта  статті 57 МК України).
Згідно з положеннями  статті 60 МК України  у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей  58  і  59  цього  Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Частиною другою  статті 55 МК України  визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою  статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до  розділу Х цього Кодексу  в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до  глави 4 цього Кодексу  або до суду.
Виходячи з аналізу наведених норм, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, колегія суддів звертає увагу, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
З вищенаведеного висновується, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17). 
Частиною четвертою  статті 54 Митного кодексу України  передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Колегія суддів наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З матеріалів справи встановлено, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною зовнішньоекономічного контракту.
Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів декларант подав разом із митними деклараціями документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема, контракт від 10.05.2023 №01/05-23, рахунки-фактури (інвойси) на кожен товар, рахунки-проформи, експортні митні декларації, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, протоколи оплати; платіжні інструкції; міжнародні транспортні накладні (CMR); довідки про транспортні витрати з додатками.
На вимогу відповідача надати додаткові документи декларант проінформував відповідача про те, що до митного оформлення для підтвердження митної вартості подані усі наявні документи, інших запитуваних документів немає.
Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів митниця мала підстави вважати, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності, що не дає можливості підтвердити числові значення митної вартості, наслідком чого стало коригування митної вартості.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про  недоведеність відповідачем сумнівів в обгрунтованості визначення декларантом митної вартості товару, виходячи з наступного.
Як вбачається з контракту від 10.05.2023 №01/05-23, вартість та кількість товару узгоджується в рахунках (інвойсах), загальна сума контракту 43000 євро.
Колегія суддів констатує про відсутність розбіжностей між фактурною вартістю товару в рахунках-фактурах від 29.05.2023 № FS/8/05/2023/ST, №FS/6/05/2023/ST, №FS/5/05/2023/ST, №FS/7/05/2023/ST та вартістю, яка вказана у митних деклараціях.
Наведене визнається відповідачем.
Проте, апелянт зазначає, що контрактом від 10.05.2023 №01/05-23 передбачено оплату товару згідно рахунків-фактури від 29.05.2023, що суперечить банківським платіжним документам, які видані раніше, а саме 18.05.2023.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 3.2.1 контракту від 10.05.2023 №01/05-23 оплата товару проводиться шляхом перерахування суми в євро на рахунок продавця; передоплата проводиться протягом 30 банківських днів з моменту виставлення рахунків-фактур на товар покупцю продавцем, або післяоплата протягом 90 днів з моменту поставки товару. 
Пунктом 3.3 контракту передбачено, що покупець здійснює оплату товару на основі та умовах, зазначених в рахунках-фактурах.
10.05.2023 продавцем товару були виставлені покупцю фактури-проформи № FPF/12/2023 - на суму 6100 євро, № FPF/10/2023 - на суму 15200 євро,№ FPF/11/2023 - на суму 16400 євро та № FPF/13/2023 на суму 5300 євро.
18.05.2023 позивачем здійснено передоплату на суму 43000 євро в межах 30-денного терміну з дня виставлення попередніх фактур-проформ, як це визначено умовами контракту, що підтверджується платіжною інструкцією № 19JBKLN5 та банківською випискою АТ «ПриватБанк» від 17.05.2023.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що проведення передплати відбулося саме за поставку конкретних транспортних засобів у терміни та на умовах, визначених контрактом від 10.05.2023 №01/05-23.
Крім того, умовами даного контракту визначено, що поставки товару здійснюватимуться на умовах FCA 36-206 Humniska згідно Інкотермс-2010, вид транспорту: власний транспорт.
Колегія суддів наголошує, що від умов поставки товару залежать, зокрема, і обов`язки по сплаті витрат на завантаження, розвантаження, страхування, транспортування товару, які є складовими митної вартості товару, та обов`язковість вчинення цих дій продавцем або покупцем.
Умови поставки товару на умовах FCA 36-206 означають, що відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві.
Згідно з ч.2  ст.53 МК України  документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Пунктом 6 частини другої статті 53 МК України передбачено, що декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що витрати на транспортування товару до кордону України за МД № 23UA205030009209U6 від 31.05.2023 у розмірі 3509,38 грн, за МД № 23UA205030009210U9 від 31.05.2023 у розмірі 3509,38 грн, за МД № 23UA205030009219U0 від 31.05.2023 у розмірі 3509,38 грн та за МД № 23UA205030009229U5 від 31.05.2023 у розмірі 3509,38 грн були включені до митної вартості товару відповідно до пункту 10 статті 58 МК України.
На підтвердження таких витрат разом з МД було надано довідку про витрати на транспортування № 9 від 31.05.2023, відповідно до якої витрати на транспортування транспортних засобів по маршруту від місця знаходження 36-206 Humniska 372 В (Польща) до п/п Шегині (Україна) становлять 14037,54 грн (а.с. 39).
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що така складова митної вартості як вартість перевезення не була підставою для сумнівів у достовірності поданих документів та підставою прийняття митницею оскаржуваних рішень.
Стосовно тверджень митного органу, що рахунки-фактури від 29.05.2023 № FS/8/05/2023/ST, від 29.05.2023 № FS/5/05/2023/ST, від 29.05.2023 № FS/6/05/2023/ST, від 29.05.2023 № FS/7/05/2023/ST не містять підписів уповноваженої особи на видачу такого документу та особи на отримання, то колегія суддів зазначає, що всі рахунки фактури подавалися до Волинської митниці в електронному вигляді і посвідчені від імені покупця кваліфікованим електронним підписом декларанта ОСОБА_2 .
Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що дане твердження митного органу є формальним та не містить роз`яснення, чому без його усунення заявлена митна вартість не може бути визнана і як саме даний недолік впливає на неможливість застосування основного методу визначення митної вартості розмитнюваного товару.
Колегія суддів звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості, а відтак суперечності між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості,  не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребовування додаткових документів.
Крім того, зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що у таких зазначено номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості: МД №UA205050/23/27485 від 12.04.2023 - 11663 євро (оскаржуване рішення №UA205030/2023/000122/2 від 02.06.2023); МД №UA204060/23/1072 від 13.02.2023 - 25000 євро (оскаржуване рішення №UA205030/2023/000123/2 від 02.06.2023); МД №UA205140/23/41469 від 26.05.2023 - 24200 євро (оскаржуване рішення №UA205030/2023/000124/2 від 02.06.2023) та МД №UA110130/23/10933 від 01.06.2023 - 18102 євро (оскаржуване рішення №UA205030/2023/000125/2 від 02.06.2023). 
Апеляційний суд зазначає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою  статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару за такою декларацією дійсно було імпортовано до України.
Колегія суддів враховує при цьому правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, який говорить про те, що при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та не скасоване судом.
Отже, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.
Стосовно доводів апеляційної скарги про спрацювання профілів ризику АСУР, то колегія суддів наголошує, що це є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30.06.2022 у справі №280/1824/19.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували митну вартість, тобто підтверджували правомірність декларування товарів за основним методом. 
Водночас, митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують ціну товару чи числові значення складових митної вартості товарів, відтак оскаржувані рішення від 02.06.2023 № UA 205030/2023/000122/2, № UA 205030/2023/000123/2, № UA 205030/2023/000124/2, № UA 205030/2023/000125/2 про коригування митної вартості товарів є протиправними і підлягають скасуванню.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до  ст. 139 КАС України  не здійснюється.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №140/18186/23  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар