Справа № 452/1293/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С. 
Провадження № 33/811/767/24                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       07 червня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника Ан І.М. у режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ан Ірини Миколаївни на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладено на ОСОБА_1 :
- за ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП штраф в розмірі 1000(однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000(однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 605,6 гривень. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 3 квітня 2024 року о 18.15год в м. Самбір по Шевченка, 53 Львівської області, керуючи автомобілем марки Audi А3 із реєстраційним номером НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, порушив п. 10.9 ПДР України, а саме перед початком руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем марки Audi А4, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований на проїжджій частині дороги, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Ан І.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасуватипостанову суду та закрити провадження в даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КупАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, постанова незаконно та необґрунтована, висновки, викладені в ній, є такими, що суперечать фактичним обставинам та доказам у справі, судом допущено неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. 
Звертає увагу на те, що суддя не надав належну оцінку доводам підзахисного щодо того, що на відеозаписі з бодікамер поліцейського не зафіксовано факт керування транспортним засобом, поліцейським не роз`яснено права та обов`язки, а також не вказано ознаки сп`яніння.
Зауважує, що суддя не взяв до уваги неналежне оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення і не повернув матеріали по справі на доопрацювання.
Окрім того зазначає, що суддя не допустив до участі в режимі відеоконференції захисника по справі, чим грубо порушив право Клієнта на захист.
До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але захисник не заперечувала проти можливості розгляду справи без участі підзахисного, тому, його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, крім протоколів про адміністративні правопорушення, підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був проведений у зв`язку тим, що особа була учасником ДТП та роздруківкою приладу Драгер, з яких відомо, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився 03.04.2024р. о 18.25год. за допомогою технічного засобу Драгер 6820 і покажчик стану сп`яніння особи становить 1,21%, із чим сам водій на час огляду був згідний, - про що свідчить його підпис на роздруківці приладу Драгер;
- рапортом працівника поліції про те, що 03.04.2024р. надійшло повідомлення із служи 102 про факт ДТП по вул. Шевченка в м. Самбір; в результаті відпрацювання інспектором ВРПП Бідник І.М. встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення із автомобілем, що припаркований на проїжджій частині дороги;
- схемою місця ДТП;
- письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , котра зазначила, що здійснила зупинку транспортного засобу у дозволеному місці, відійшла на декілька хвилин, та почула звук удару, підійшовши до свого автомобіля побачила, що у нього в`їхав інший транспортний засіб, тоді викликала службу 102; 
- письмовими поясненнями самого порушника, котрий зазначив, що він виїжджаючи із автосервісу не помітив припаркований на дорозі автомобіль, однак вважав, що у цьому місці зупинку заборонено та водій цього транспортного засобу спровокував виникнення ДТП;
- відеозаписом із портативного відеореєстратора поліцейського;
Перевіряючи доводи апелянта про те, що на відеозаписі з бодікамер поліцейського не зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими.
Як вбачається з відеозапису, наданого працівниками поліції, то під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував того факту, що він керував автомобілем.
Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що на відео не зафіксовано руху транспортного засобу, оскільки причиною проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було не зупинка автомобіля працівниками поліції, а причетність особи до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок керування особою автомашиною, що однаково вбачається із письмових пояснень правопорушника про те, що саме він керував транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, апеляційний суд вважає не обґрунтованими та такими, що не спростовують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейським роз`яснено водію права та порядок здійснення огляду на стан сп`яніння. Окрім того, ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її у відповідності із законом. 
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і доводи захисника проте, що суддя не взяв до уваги неналежне оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення і не повернув матеріали по справі на доопрацювання.
Оскільки, такі дані не підтверджені матеріалами справи, а обставини, поставлені захистом під сумнів, були перевірені шляхом дослідження інших доказів, яким надано належну оцінку.
Стосовно розгляду судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_1 та захисника Ан І.М., то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у їх відсутність, але процесуальні права, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана вірна оцінка, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова міськрайонного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ан Ірини Миколаївни – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк