ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 травня 2024 року           справа №243/706/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2024 р. у справі № 243/706/24 (головуючий І інстанції Пронін С.Г. ) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Конторука Юрія Олександровича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Конторука Юрія Олександровича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 1270709 від 19 січня 2024 року, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Конторуком Ю.О., у справі про адміністративне правопорушення, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 гривень, за порушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2024 року позов задоволено частково. Скасовано постанову серії ЕНА №1270709 від 19 січня 2024 року, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Конторуком Юрієм Олександровичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП – закрито. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Департамент патрульної поліції із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вважає рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на відеозаписах з нагрудного відеореєстратора зафіксоване інкриміноване позивачу правопорушення, а також усні пояснення останнього, де він не заперечує, що в ТЗ VOLKSWAGEN CRAFTER, днз НОМЕР_1 , 12 сидячих місць, і всі місця використовуються для перевезення пасажирів. На відео, долученому стороною відповідача з бодікамери видно, як поліцейський констатує наявність у транспортному засобі пасажирів, з кількістю місць, що не відповідає документам (також фіксує це на камеру: поруч із водієм сидять 2 жінки, а всередині тз вбачається п`ять рядів по 2 місця, тобто сидять ще 10 людей). Зазначає про те, що оглянутий транспортний засіб не відповідає свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN CRAFTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з яким місця для пасажирів передбачені у кількості 9, в той час як на момент зупинки було виявлено 12 місць. Відповідно мало місце переобладнання транспортного засобу всупереч реєстраційному документу на транспортний засіб.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19 січня 2024 року поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Конторуком Юрієм Олександровичем винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1270709 , відповідно до якої позивач ОСОБА_1 19.01.2024 о 09 год.28 хв., на трасі М-30 958 км, керував транспортним засобом «Volksvagen Crafter» номерний знак НОМЕР_1 з технічними несправностями, згідно яких експлуатація заборонена, а саме автомобіль був переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, збільшивши кількість місць для сидіння з 9 до 12, чим порушив п.31.3. а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. За вчинення даного адміністративного правопорушення до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн..
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 14 Закону України “Про дорожній рух”, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).
Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 283 КАС України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону № 580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, наданий відповідачем відеозапис (фото) може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Що стосується самого порушення ПДР, судова колегія виходить з наступного.
Згідно з підпунктом (а) пункту 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль «Volkswagen Crafter» номерний знак НОМЕР_1 , має 9 сидячих місць, а також в графі «Особливі відмітки» зазначено, що автомобіль обладнаний місцями для відпочинку водія.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи наявний диск DVD-R з відеофайлами, наданий відповідачем разом з відзивом на позовну заяву. З відеозапису «Відео1» з нагрудної камери працівника поліції, вбачається як поліцейський швидко оглядає транспортний засіб VOLKSWAGEN CRAFTER, в якому поруч із водійським місцем сидять 2 жінки та всередині тз сидять люди, але не на всіх місцях. Оскільки, огляд салону транспортного засобу відбувся протягом 3 сек. (відеозапис 00:25-00:28) встановити точну кількість людей, а тим більш кількість сидячих місць з даного відеозапису не має можливості.
Отже, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, не містить інформацію щодо кількості сидячих місць та факту переобладнання транспортного засобу, отже суд відхиляє вказаний доказ як неналежний.
Доводи апелянта, що на відео видно, як поліцейський констатує наявність у транспортному засобі пасажирів, з кількістю місць, що не відповідає документам (поруч із водієм сидять 2 жінки, а всередині тз вбачається п`ять рядів по 2 місця, тобто сидять ще 10 людей), спростовуються матеріалами справи.
Щодо доводів апелянта, що мало місце переобладнання транспортного засобу всупереч реєстраційному документу на транспортний засіб, суд зазначає наступне.
Згідно п. 21.7 ПДР України, дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.
Оскільки, відповідачем не надано належних та допустимих доказів здійснення переобладнання (протоколу огляду, відеозапису з якого можливо встановити факт здійснення переобладнання, висновку експерта/спеціаліста, тощо, інших доказів), то сам по собі факт перевезення пасажирів у більшій кількості ніж передбачено реєстраційними документами на транспортний засіб не може підтверджувати обставин здійснення переобладнання такого транспортного засобу.
Таким чином, відповідачами не надано суду доказів, що транспортний засіб, яким керував позивач мав зазначені у спірній постанові переобладнання, а їх доводи з цього приводу спростовуються свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , згідно якого транспортний засіб «Volkswagen Crafter» номерний знак НОМЕР_1 , має 9 сидячих місць та місця для відпочинку водія.
Крім того, сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про скасування спірної постанови відповідача.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2024 р. у справі № 243/706/24 - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2024 р. у справі № 243/706/24 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 16 травня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з 16 травня 2024 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                                                   Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                                                    І.В. Геращенко