ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року                                                                                             м.Дніпро         
Справа №  908/900/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)                         
суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.,                                                                        
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гумерова Данила Олександровича на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2023 (прийняте суддею Мірошніченко М.В., повне судове рішення складено 02.10.2023) у справі № 908/900/23
за позовом Фізичної особи-підприємця Шпаченка Віктора Вікторовича 
до Фізичної особи-підприємця Гумерова Данила Олександровича 
про стягнення 182000,00 грн

ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст заявлених вимог.

До Господарського суду Запорізької області звернувся Фізична особа-підприємець Шпаченко Віктор Вікторович з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гумерова Данила Олександровича 182000,00 грн, які є передоплатою за непоставлений відповідачем товар (ящики ЯРП-630 в кількості 26 одиниць) за договором, укладеним сторонами у спрощений спосіб (шляхом оплати позивачем рахунка відповідача №45 від 20.12.2021 платіжною інструкцією №53 від 22.12.2021 на суму 182000,00 грн).
Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 205, 206, 530, 612, 626, 627, 628, 629, 639, 640, 642, 663, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 180, 181 Господарського кодексу України.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.09.2023 у цій справі, позов    задоволено; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Гумерова Данила Олександровича на користь Фізичної особи-підприємця Шпаченка Віктора Вікторовича грошові кошти в сумі 182000,00 грн та 2730,00 грн витрат на оплату судового збору.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивач здійснив на користь відповідача передоплату в сумі 182000,00 грн за спрощеним договором купівлі-продажу. Проте, відповідач своїх зобов`язань не виконав, товар позивачу не поставив.

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Фізична особа-підприємець Гумеров Данил Олександрович подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2023 у справі № 908/900/23, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідач не заперечує щодо наявності зобов`язань з поставки товару на загальну суму 182 000,00 грн, які виникли внаслідок узгодження та подальшої оплати позивачем виставленого відповідачем як постачальником рахунку. 
Разом з тим, будь-яких вимог з боку позивача на адресу відповідача щодо поставки товару або повернення сплаченої суми, до моменту подання позовної заяви, не надходило. Щодо направлення претензії відповідачу, яка міститься в матеріалах справи скаржник зазначає, що претензія відповідачем не отримувалась про її існування представник відповідача дізнався при ознайомленні з матеріалами справи.
На переконання скаржника, зі змісту наявного у матеріалах справи рахунку 20.12.2021 на загальну суму 182 000,00 грн, вбачається, що в ньому сторони погодили, умови поставки товару шляхом його поставки за фактом надходження коштів на п/р постачальника, самовивозом, оскільки будь яких інших умов поставки в рахунку не зазначено.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як зобов`язана сторона укладеного у спрощений спосіб договору підставки, вчиняв необхідні дії для належного виконання досягнутих між сторонами домовленостей, зокрема, позивачем не надано належних та допустимих доказів ні звернення до відповідача у встановленому порядку з вимогами про отриманні товару самовивозом, ні відмови відповідача у передачі товару.
За доводами скаржника, позивачем не надано доказів на підтвердження відповідних обставин стосовно вчинення саме позивачем дій, спрямованих на отримання товару, а отже і доказів на підтвердження факту порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару.

5.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, про відкриття апеляційного провадження повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

6.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гумерова Данила Олександровича на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2023 у справі № 908/900/23; вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7.          Встановлені судом обставини справи.
На підставі рахунку Фізичної особи-підприємця Гумерова Данила Олександровича (відповідач) №45 від 20.12.2021 на оплату товару: ящик ЯРП-630 в кількості 26 шт. за ціною 7000,00 грн, всього на суму 182000,00 грн, Фізична особа-підприємець Шпаченко Віктор Вікторович (позивач) перерахував на рахунок відповідача суму 182000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №53 від 22.12.2021. 
В рахунку зазначена підставі його виписки: договір поставки.
Як стверджує позивач, договір поставки укладено сторонами у спрощений спосіб: шляхом оплати позивачем рахунка відповідача.    
Факт отримання грошових коштів відповідачем не заперечується. 
03.03.2023 позивач надіслав відповідачу поштою та електронною поштою претензію вих. без номеру від 03.03.2023 з вимогою у строк до 10.03.2023 поставити товар на адресу:    м. Запоріжжя, вул. Новобудов, 3 або повернути сплачені кошти. 
Претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
На підставі вказаних обставин позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача передоплати в сумі 182000,00 грн.    

8.          Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України:
- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони;
- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 
- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
- правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до статті 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.
Стаття 181 ГК України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
З огляду на обставини справи та враховуючи викладені вище приписи ЦК України, фактично, між позивачем та відповідачем шляхом оформлення вищевказаних рахунків та їх оплати вчинено двосторонні  правочини, за яким відповідач зобов`язався поставити товар, а позивач - прийняти його та оплатити.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки, до яких за своєю правовою природою відносяться укладені між позивачем та відповідачем договори, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
На підставі рахунку Фізичної особи-підприємця Гумерова Данила Олександровича (відповідач) №45 від 20.12.2021 на оплату товару: ящик ЯРП-630 в кількості 26 шт. за ціною 7000,00 грн, всього на суму 182000,00 грн, Фізична особа-підприємець Шпаченко Віктор Вікторович (позивач) перерахував на рахунок відповідача суму 182000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №53 від 22.12.2021. 
З матеріалів справи слідує, що у рахунку №45 від 20.12.2021 строк поставки товару не визначений, а відтак, при визначені такого строку слід керуватися  положеннями ч. 2 ст. 530 ЦК України у відповідності до якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
03.03.2023 позивач надіслав відповідачу поштою та електронною поштою претензію вих. без номеру від 03.03.2023 з вимогою у строк до 10.03.2023 поставити товар на адресу:    м. Запоріжжя, вул. Новобудов, 3 або повернути сплачені кошти. 
Претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Також претензію надіслано відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 , що є адресою місцезнаходження відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Надсилання претензії підтверджується описом вкладення, накладною АТ «Укрпошта» та фіскальним чеком від 03.03.2023 №6903531366532.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи спростовуються доводи відповідача про те, що будь-яких вимог з боку позивача на адресу відповідача не надходило та про відсутність волевиявлення з боку позивача щодо поставки товару або повернення коштів.
Отже, враховуючи, що вказаний лист був направлений відповідачу, з огляду на приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України та визначений позивачем строк поставки, останнім днем для виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару є 10.03.2023, проте матеріали справи не містять належних до допустимих доказів на підтвердження поставки товару.
При цьому, матеріали справи не містять доказів, що відповідач будь-яким способом намагався виконати взяті на себе зобов`язання по поставці товару, а ні шляхом направлення листів з пропозицією забрати передплачений позивачем товар на складі відповідача, а ні шляхом направлення пропозицій щодо узгодження умов поставки товару, що в свою чергу спростовує доводи відповідача про те, що рахунком не було передбачено доставку передплаченого товару на адресу позивача.
Більш того, неврегулювання вказаних вище питань більше року після отримання передплати від позивача, може свідчити про недобросовісні дії відповідача при виконанні взятого на себе обов`язку по поставці товару.
Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується невиконання відповідачем обв`язку по поставці товару на суму на суму 182000,00 грн.
Відповідно до статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. 
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. 
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі №3-127гс11 та неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 від 31.10.2018 у справі № 910/13318/16, від 26.10.2018 у справі № 910/1775/18 від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18.
З матеріалів справи слідує, що позивачем обрано такий варіант поведінки, як повернення суми попередньої оплати товару.
Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Крім того, відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Виходячи з принципу справедливості та добросовісності, відповідач, отримавши від позивача кошти на виконання вимог укладених у спрощений спосіб договорів, мав вжити заходів для виконання свого договірного зобов`язання, оскільки гроші не були позивачем відповідачу подаровані, і відповідач мав певні обов`язки перед платником.
За обставин, що склались, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення  з попередньої оплати в сумі 182000,00 грн. 

9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За встановлених обставин справи, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гумерова Данила Олександровича на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2023 у справі № 908/900/23 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.09.2023 у справі № 908/900/23 залишити без змін.
Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Фізичну особу-підприємця Гумерова Данила Олександровича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      Л.А. Коваль

Суддя                                                                                          В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                          А.Є. Чередко