10.06.24
22-ц/812/898/24

Єдиний унікальний номер судової справи: 473/943/24 
Номер провадження 22-ц/812/898/24 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.

Постанова
Іменем України

10 червня 2024 року                         місто Миколаїв         справа №473/943/24 
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання Т равкіною В.Р.,
без участі учасників справи належним чином повідомлених про день, час і місце с удового засідання,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року, постановлену в складі головуючого – судді Вуїва О.В., за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алдошиної Галини Вікторівни,

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алдошиної Г.В.
В обґрунтування скарги зазначала, що на виконанні Першого відділу ДВС у Вознесенському районі перебуває виконавче провадження номер АСВП 23673841 з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2010 року у справі №2-1570/2010 за позовом КС «Кредитний альянс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку стягнуто на користь КС «Кредитний альянс» 113 366,71 грн кредитної заборгованості.
В межах вказаного провадження, 04 січня 2024 року головний державний виконавець Алдошина Г.В. винесла постанову про накладення арешту на грошові кошти боржниці, що містяться на її банківських рахунках, внаслідок чого було арештовано кошти, що знаходилися на її банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк».
Копію вказаної постанови виконавець боржниці у встановленому порядку не надіслала.
08 січня 2024 року головний державний виконавець Алдошина Г.В. надіслала на адресу АТ КБ «ПриватБанк» платіжну інструкцію №137 про списання коштів з вказаного рахунку.
На виконання вимог виконавця, 10 січня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» списав з карткового рахунку боржниці кошти у розмірі 13 253,66 грн та зарахував їх на депозитний рахунок Першого відділу ДВС у Вознесенському районі.
ОСОБА_1 вказувала, що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я банківський рахунок № НОМЕР_1 є рахунком зі спеціальним режимом використання (зокрема для зарахування пенсії), накладення арешту на кошти боржника, що розміщені на такому рахунку, як і списання їх з метою примусового виконання судового рішення заборонено законом, а тому заявниця просила визнати незаконними дії державного виконавця щодо списання пенсії та інших доходів боржниці у розмірі 13 253,66 грн.
Також заявниця просила визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, яка виразилася у не направленні їй копії постанови від 04 січня 2024 року про накладення арешту на грошові кошти боржниці.
Крім цього ОСОБА_1 просила поновити їй строк на подачу скарги у зв`язку з тим, що про оскаржувані дії та бездіяльність державного виконавця вона дізналася лише 16 лютого 2024 року.
Представник заінтересованої особи Буланча О.В. просила у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що копію постанови від 04 січня 2024 року про накладення арешту на грошові кошти боржниці було надіслано скаржниці у встановлені законом строк та порядку за місцем її проживання, однак заявниця ухилилася від отримання вказаного документа. Як на час накладення арешту та списання коштів, так і на час розгляду скарги ні заявниця, ні АТ КБ «ПриватБанк» не надали виконавцю інформацію та доказів, що належний ОСОБА_1 банківський рахунок № НОМЕР_1 є рахунком зі спеціальним режимом використання, зокрема пенсійним, соціальним рахунком, та призначений виключно для зарахування вказаних виплат, а тому оскаржувані дії виконавця є законними. До того ж заявниця ще у січні 2024 року була обізнана з наявністю та змістом постанови від 04 січня 2024 року про накладення арешту, а також фактом та підставою списання коштів з її банківського рахунку, однак зі скаргою звернулася лише у лютому 2024 року, не навівши обґрунтованих підстав для поновлення цього строку, а тому підстави для поновлення строку для звернення зі скаргою до суду відсутні.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Ухвала суду мотивована тим, що скаржник строк для звернення зі скаргою не пропустила. Під час накладення арешту та надання доручення банку на звернення стягнення на грошові кошти боржниці державний виконавець жодним чином не порушила вимоги Закону України «Про виконавче провадження», діючи у повній відповідності з його вимогами (в тому числі виходячи із встановленої заборони на стягнення пенсійних коштів).
Що стосується доводів ОСОБА_1 про не направлення їй копії постанови від 04 січня 2024 року про накладення арешту на грошові кошти боржниці, то вони спростовуються матеріалами справи та виконавчого провадження, зокрема супровідним листом від 04 січня 2024 року за вих. №260/20.3-34, згідно якого копію вказаної постанови державний виконавець надіслала усім учасникам виконавчого провадження, у тому числі й боржниці, простим поштовим відправленням за місцем її проживання, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».
ОСОБА_1 оскаржила судове рішення в загальному порядку та просила його скасувати й прийняти нове судове рішення, яким вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.
Скаргу обґрунтувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та положенням чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавств, а саме, ігноруванням доводів наведених у скарзі та наданих нею доказів.
У відзиві на апеляційну скаргу Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не погодився з доводами скарги, посилаючись на те, що оскаржувані дії виконавця є законними.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 посилалась на те, що головний державний виконавець, списуючи з карткового рахунку суми пенсії та інших доходів боржника в розмірі 13 253 грн 66 коп. порушив норми чинного законодавства України.
Розглядаючи скаргу суд першої інстанції дослідивши матеріали виконавчого провадження встановив, що на момент накладення арешту та подачі до АТ КБ «ПриватБанк» платіжної інструкції про звернення стягнення на грошові кошти боржниці, що знаходилися на її банківському рахунку № НОМЕР_1 , державний виконавець не мала документального підтвердження, що цей рахунок має спеціальний режим використання. Відсутні такі докази й на час розгляду скарги.
Суд першої інстанції зауважив, що законність накладення виконавцем арешту на банківський рахунок боржниці не є предметом розгляду, оскільки заявниця оспорює лише дії щодо списання коштів з її банківського рахунку. 
Судом встановлено, що на виконанні Першого відділу ДВС у Вознесенському районі перебуває виконавче провадження номер АСВП 23673841 з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2010 року у справі №2-1570/2010 за позовом КС «Кредитний альянс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку стягнуто на користь КС «Кредитний альянс» 113 366,71 грн кредитної заборгованості.
В межах вказаного провадження, 04 січня 2024 року державний виконавець Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Алдошина Г.В. винесла постанову про арешт коштів боржниці, що містяться на її банківських рахунках, внаслідок чого було арештовано кошти, що знаходилися на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк».
Копії постанови про накладення арешту на кошти боржниці, були направлені супровідним листом від 04 січня 2024 року за вих. №260/20.3-34, згідно якого копію вказаної постанови державний виконавець надіслала усім учасникам виконавчого провадження, у тому числі й боржниці, простим поштовим відправленням за місцем її проживання.
08 січня 2024 року державний виконавець Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Алдошина Г.В. надіслала на адресу АТ КБ «ПриватБанк» платіжну інструкцію №137 про списання коштів з вказаного рахунку.
На виконання вимог виконавця, 10 січня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» списав з карткового рахунку боржниці кошти у розмірі 13 253,66 грн та зарахував їх на депозитний рахунок Першого відділу ДВС у Вознесенському районі.
Суд встановив, що з виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку ОСОБА_1 від 24 січня 2024 року за період з 20 листопада 2023 року по 19 січня 2024 року на картковий рахунок боржниці № НОМЕР_1 було зараховано пенсію та інші виплати (у загальному розмірі 5 799,90 грн).
Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Відповідно до Закону України від 11 квітня 2023 року № 3048-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року, пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни рф).
Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.
Судом встановлено, що з виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку ОСОБА_1 від 24 січня 2024 року за період з 20 листопада 2023 року по 19 січня 2024 року на картковий рахунок боржниці № НОМЕР_1 були зараховані кошти у вигляді пенсії та інші виплати - субсидія (у загальному розмірі 5799,90 грн).
Отже, згідно з довідкою, виданою АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» відкритий рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховуються кошти у вигляді пенсії, соціальних виплат.
Випискою по рахунку, наданою АТ КБ «Приватбанк» підтверджено, що на рахунок ОСОБА_1 надходили грошові кошти у вигляді пенсії та соціальних виплат на загальну суму 13 253,66 грн.
Згідно з випискою по витратах АТ КБ «Приватбанк» за період з 10 січня 2024 року по 10 січня 2024 року, яку надала скаржниця, на початок вказаного періоду на рахунку боржника були наявні кошти в сумі 13 253,66 грн, однак за наслідками проведеної 10 січня 2024 року банківської операції по витратах («списання з карткового рахунку»), залишок після операції становив 0,00 грн.
Аналізуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що під час надання доручення банку на звернення стягнення на грошові кошти боржниці в сумі 13 253,66 грн державний виконавець жодним чином не порушила вимоги Закону України «Про виконавче провадження».
Як встановлено в порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було звернуто стягнення на грошові кошти у розмірі 13 253,66 грн, які виплачені боржнику у тому числі як пенсія і містилися на банківському рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , а також державним виконавцем своєчасно не вжито всіх заходів для усунення вказаного порушення.
Зазначене узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження №14-218цс21).
Між тим, інші вимоги скарги, що стосуються доводів ОСОБА_1 про не направлення їй копії постанови від 04 січня 2024 року про накладення арешту на кошти боржниці, то вони не підлягають задоволенню. Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що головним державним виконавцем виконано вимоги закону щодо направлення боржнику копії вказаної постанови простим поштовим відправленням, що підтверджується дослідженими судом першої інстанції матеріалами виконавчого провадження та відповідає вимогам ч.1 ст. 28 закону України «Про виконавче провадження».
За такого, оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині вирішення скарги про визнання незаконними дії державного виконавця щодо списання пенсії боржниці постановлена з порушенням вимог процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення скарги, тому в силу положень пункту 4 частини 1, частини 2 статті 376 ЦПК України вона підлягає скасуванню в зазначеній частині з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням результатів апеляційного перегляду справи слід провести розподіл судових витрат, стягнувши з Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року в частині вирішення вимоги про визнання незаконними дії державного виконавця щодо списання пенсії та інших доходів боржниці скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алдошиної Галини Вікторівни задовольнити.
Визнати дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алдошиної Галини Вікторівни щодо списання з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», грошових коштів пенсії та соціальних виплат в розмірі 13 253,66 грн. у межах виконавчого провадження №23673841 незаконними. 
У задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання та розгляд апеляційної скарги у розмірі 605 грн 60 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий        Н.В. Самчишина 

Судді:        В.В. Коломієць

                                               Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 10 червня 2024 року.