Справа № 350/292/24 
Провадження № 22-ц/4808/770/24 
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадженнясправу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Рожнятівського районного суду від 25 березня 2024 року під головуванням судді Пулика М.В. у селищі Рожнятів,
в с т а н о в и в:
В лютому 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору 210108-28616-2 від 08.01.2021 (далі - Кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОНЕТКА») (далі - Первинний Кредитор) та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 25 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.
Укладений Кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на дату укладення Кредитного договору ), дія даного закону не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитний договір був підписаний 08.01.2021 року о 12:19:08 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 072583 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/.
Кредитні кошти були відправлені відповідачу 08.01.2021 на платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «Універсал Банк».
Між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 01.08.2021 укладено Договір відступлення права вимоги № 1707/2021-Р/М-3 у відповідності до умов якого, позивач набув права вимоги за договором 210108-28616-2 від 08.01.2021.
Відповідачем не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, що суперечить нормам законодавства. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідач має заборгованість, яка становить ціну позову.
Просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за Договором № 210108-28616-2 від 08.01.2021 станом на 14.02.2024 у розмірі 28 125 грн яка складається з: 5000 грн - заборгованість за кредитом; 2125 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 08.01.2021 по 02.02.2021 (включно); 21 000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 03.02.2021 по 02.06.2021 (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та 9000 грн витрат на правову допомогу.
Рішенням Рожнятівського районного суду від 25 березня 2024 року задоволено частково позов ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» - 5000 грн заборгованість за кредитом; 2125 грн заборгованість за нарахованими процентами, а всього: 7125 грн заборгованості за договором №210108-28626-2 від 08.01.2021.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь «Фінансова компанія «Ріальто» судовий збір в розмірі 613,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2279,70 грн.
В інший частині позову - відмовлено.
У апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Вважає, що суд необґрунтовано відмовив у стягненні суми заборгованості по відсоткам, які нараховані відповідно до п.3.3. кредитного договору відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 21 000 грн. При цьому суд не звернув увагу, що згідно п.3.3. кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту встановлених у п. 1.3 кредитного договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, судом не врахована позиція Верховного Суду, висловлена в постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц та інших, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України; в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, п. 3.3. Кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2. cт. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у стягненні суми заборгованості по відсоткам, які нараховані відповідно до п. 3.3. Кредитного договору, судом не враховано той факт, що таке нарахування відбулося на підставі укладеного між сторонами договору який є чинним.
Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надав належних та допустимих та достатніх доказів на спростування його правильності.
Апелянт також вказує на неправомірне зменшення судом суми понесених витрат на професійну правничу допомогу з 9 000,00 грн до 2 279,70 грн та судового збору з 2 422,40 грн до 613,60 грн. Відповідачем в суді першої інстанції не було заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, тому відсутні підстави для їх зменшення. На підтвердження таких витрат суду було надано всі необхідні документи.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених вимог позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору та вимог ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 21 000 грн і стягнути витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції
ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлено, що 08.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №210108-28616-2, згідно якого позичальнику надано кредит в розмірі 5 000 гривень строком на 25 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді. Укладення договору між сторонами в інформаційно-технічній системі веб-сайту https://monetka.com.ua, підтверджується послідовністю дій відповідача, який направив запит (заяву) позивачу щодо можливості отримання кредиту з інформацією про бажані параметри кредиту; позичальник заповнив реєстраційну форму, де вказав фінансовий номер телефону; заповнив в ІТС анкету для оформлення кредиту, в якій, зокрема, мав зазначити дані платіжної карти; ознайомився з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику; позичальником акцептовано пропозицію укласти кредитний договір та надіслано на фінансовий номер телефону відповідача повідомлення про підписання кредитного договору.
ОСОБА_1 в особистому кабінеті на його фінансовий номер був надісланий одноразовий ідентифікатор для підтвердження згоди з умовами договору та його введення, а також ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у позику.
Таку умову відповідач виконав шляхом введення в ІТС надісланого йому одноразового ідентифікатора та акцептував пропозицію укласти кредитний договір, про що складено відповідну довідку (а.с. 29).
Факт перерахування ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» грошових коштів в розмірі 5000 грн на картку відповідача на умовах фінансового кредиту за договором підтверджується довідкою про рух коштів по картці 5375414122663940 за період з 08.01.2021 по 13.01.2021 (а.с. 81).
Відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновацій» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (новий кредитор) 01.07.2021, останній набув право грошової вимоги за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (позичальників за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору, в т.ч. за договором №210108-28616-2 від 08.01.2021, що підтверджується витягом з акту приймання-передачі прав №1 від 01.07.2021 до вищевказаного Договору відступлення права вимоги (а.с. 46-50).
Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 по договору №210108-28616-2 від 08.01.2021 станом на 14.02.2024 становить 28 125 грн, яка складається з: 5000 грн - заборгованість за кредитом; 2125 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 08.01.2021 по 02.02.2021 (включно); 21 000 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України (а.с. 25).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір,укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах,телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 6 ЦК України та ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Задовольняючи частково позов ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», суд першої інстанції вказав, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, оскільки позичальник не виконав умов кредитного договору шляхом несплати коштів у встановлений строк. Договір про надання кредиту підписаний позичальником, а його укладання підтверджено належними та допустимими доказами. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 14.02.2024 в частині стягнення боргу в розмірі 5 000 грн та нарахованих процентів в розмірі 2 125 грн відповідає вимогам закону і підлягає задоволенню. 
Щодо стягнення з ОСОБА_1  процентів за кредитом відповідно до п.3.3 кредитного договору в розмірі 21 000 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки наданий позивачем розрахунок не містить ні порядку, ні розмірів, ні часу нарахування відсотків у такій сумі, що унеможливлює їх дослідження та перевірку. Також у матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, який свідчить про вчинення позичальником таких дій як продовження строку дії кредитного договору, договір кредиту не був пролонгований та закінчив свою дію 02.02.2021.
З врахування вищевказаного суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 000 грн.
Колегія суддів апеляційного суду з висновком суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та розподілу витрат на правничу допомогу не погоджується з огляду на таке.
Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору.
Процентна ставка за користування кредитом - 1,7 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору.
Строк надання кредиту та строк дії договору становить 25 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.
У п.3.3 договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідний правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18) та постановою Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).
Тобто, пунктом 3.3. Договору від 08 січня 2021 року №210108-28616-2 встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яку ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» просило стягнути з відповідача.
Позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, в тому числі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому така підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто», яке набуло право вимоги за кредитним договором від 08 січня 2021 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню відповідно до положень ст.. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 000 грн відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги, апелянтом надано копію договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року(а.с52-55), копію акту прийому-передачі наданих послуг від 10 січня 2024 (а.с.59), витяг з реєстру №1 до акту прийому-передачі наданих послуг від 02 червня 2022 року (а.с. 60), копію платіжного доручення від 12 січня 2024 року №1098 (а.с. 61), копію акту прийому-передачі наданих послуг від 27 березня 2024 року (а.с. 120), копію платіжної інструкції від 29 березня 2024 року №1505 (а.с. 121).
Розподіляючи витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
Оскільки предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, тому справа є малозначною в силу вимог закону і не є складною.
Апеляційний суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 9000 грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 12 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд доходить висновку про скасування судового рішення у цій частині. Слід зменшити розмір цих витрат і стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» у розмірі 3 000 грн за надану правову допомогу в суді першої та 4 000 грн в суді апеляційної інстанції.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі відповідно до ст.141 ЦПК України і п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, судові витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача у розмірі 6 056 (2 422,40 + 3 633,60) грн. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 
       п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» задовольнити частково.
Рішення Рожнятівського районного суду від 25 березня 2024 року в частині відмови в стягненні заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 03.02.2021 року по 02.06.2021 року (включно) відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України та в частині розподілу судових витрат скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (код ЄДРПОУ 43492595, місце знаходження: м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4) заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 000 грн відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 2 422,40 грн витрат по оплаті судового збору у суді першої інстанції, 3 633,60 грн витрат по оплаті судового збору в апеляційному суді та 7 000 грн витрат на професійну правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 травня 2024 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
       Судді:                                                                        О.В. Пнівчук                                                                                        О.О. Томин