ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/12642/23                                             Головуючий у І інстанції - Тимошенко В.П.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                    Головуючого-судді:                         Мельничука В.П.,     
                                          суддів:                         Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

                                 при секретарі:                        Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» до Головного Управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

29 грудня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного Управління ДПС у Черкаській області, в якій просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 07.04.2023 № 3060/23-00-07-03-01 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1 095 394,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 07.04.2023 № 3059/23-00-07-03-01 про визначення суми штрафних санкцій в сумі 845 648,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 07.04.2023 № 3061/23-00-07-03-01 про визначення суми штрафних санкцій в сумі 956 046,50 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 07.04.2023 № 3062/23-00-07-03-01 про визначення суми штрафних санкцій в сумі 71 981,63 грн.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представником Головного управління ДПС у Черкаській області заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у задоволенні заяви Позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено.
Клопотання представника Відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без розгляду.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Позивач не мав об`єктивної можливості отримати рішення ДПС України від 21.06.2023 № 16185/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, оскільки: єдиною штатною одиницею Позивача є ліквідатор Рябчун Олександр Миколайович, інших працівників у Товаристві немає; ТОВ «Дніпрова Хвиля» знаходиться в процедурі ліквідації, кошти на банківському рахунку Товариства арештовані, у зв`язку з чим найняти іншого представника для представництва інтересів, Товариство не мало змоги; крім посади ліквідатора ТОВ «Дніпрова Хвиля», за основним місцем роботи, ліквідатор обіймає посаду директора ТОВ «Пономар» (код ЄДРПОУ 39367597), яке у складі своєї структури має Новопетрівський сільськогосподарський підрозділ, місцезнаходження якого село Новопетрівка, Широківська ТГ, Баштанського району, Миколаївської області.
До весни 2023 року цей підрозділ був окупований військами Російської Федерації. Після деокупації в с. Новопетрівка, тривалий час проводилось розмінування території. Після фізичної можливості перебування на виробничих потужностях ТОВ «Пономар» у                          с. Новопетрівка, було створено комісію для проведення інвентаризації майна юридичної особи, оскільки значна його частина була знищена та розграбована. Як директор                      ТОВ «Пономар», Рябчун О.М. був у складі інвентаризаційної комісії і перебував у службовому відрядженні в с. Новопетрівка, Широківська ТГ, Баштанського району, Миколаївської області з 25.06.2023 по 01.08.2023. Докази перебування ліквідатора                    ТОВ «Дніпрова Хвиля» у відрядженні в період з 25.06.2023 по 01.08.2023 зокрема підтверджується договором оренди кімнат у гуртожитку за адресою с. Новопетрівка,         вул. Соборна, 45 для проживання працівників ТОВ «Пономар» під час проведення інвентаризації майна.
У зв`язку із зазначеним, причини пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» строку звернення до суду із позовною заявою є поважними.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля», в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Залишаючи без розгляду адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що на підставі акта документальної позапланової виїзної позапланової перевірки від 24.02.2023 № 1821/23-00-07-03-01/35734429 Відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 07.04.2023.
Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями Позивач оскаржив їх в адміністративному порядку згідно ст. 56 Податкового кодексу України до ДПС України.
За результатами розгляду скарги Державною податковою службою України 21.06.2023 прийнято Рішення про результати розгляду скарги № 16185/6/99-00-06-01-03-06, яке було направлено Позивачу, проте повернулося до відправника із зазначенням причини повернення «За закінченням терміну зберігання».
З огляду на те, що рішення про результати розгляду скарги від 21.06.2023                          № 16185/6/99-00-06-01-03-06, повернуто Укрпоштою за зворотною адресою 27.07.2023 (поштове відправлення № 0405353476254) у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання, то вважається, що воно фактично вручене відповідно до вимог Податкового кодексу України 27.07.2023.
Не з`ясування протягом тривалого часу (з моменту звернення зі скаргою на податкові повідомлення-рішення - 20.04.2023 по 28.11.2023 (дата отримання Рішення ДПС України, яким відмовлено у задоволенні скарги про скасування податкової вимоги від 25.08.2023) інформації чи розглянута скарга Позивача чи ні, не свідчать про намір добросовісної реалізації останнім права на звернення до суду.
Триваюча пасивна поведінка Позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що підстави, зазначені Позивачем у заяві щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним адміністративним позовом, не є поважними.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.
Частинами 3 та 4 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Верховним Судом у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 440/4686/19 вказано, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Отже, право звернення до суду є невід`ємним особистим правом особи, чи правом суб`єкта владних повноважень, яке реалізовується в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи до суду з позовом.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду, процесуальної форми та порядку звернення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 травня 2024 року у справі                        № 420/12562/23, відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 Податкового кодексу України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Таким чином, проаналізувавши вказані вище норми, Верховний Суд наголосив на тому, що строком оскарження податкового повідомлення-рішення у випадку його досудового (адміністративного) оскарження є один місяць.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивачем оскаржено в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення від           07 квітня 2023 року № 3059/23-00-07-03-01, № 3060/23-00-07-03-01, № 3061/23-00-07-03-01, № 3062/23-00-07-03-01 до Державної податкової служби України, за результатом розгляду яких Державною податковою службою України прийнято рішення від 21 червня 2023 року   № 16185/6/99-00-06-01-03-06 (т. 3, а.с. 133-146).
Вказане рішення про результати розгляду скарги надіслано Позивачу, проте повернулося до Державної податкової служби України із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».
Згідно з пунктом 42.2. ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис»
Таким чином, законодавець встановив два окремих випадки, коли платнику податків вважаються належним чином врученими документи: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його представникові.
У постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Оскільки рішення про результати розгляду скарги від 21.06.2023 № 16185/6/99-00-06-01-03-06 повернуто Укрпоштою за зворотною адресою 27.07.2023 (поштове відправлення             № 0405353476254) у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання, то вважається, що воно фактично вручене відповідно до вимог Податкового кодексу України Позивачу 27.07.2023.
Таким чином, місячний строк звернення до суду розпочався 27 липня 2023 року і закінчився 28 серпня 2023 року (понеділок).
Разом з тим, позовна заява подана до суду першої інстанції 29 грудня 2023 року, тобто, з пропуском місячного строку звернення до суду, визначеного пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України (більше ніж через 4 місяці після закінчення строку звернення до суду з адміністративним позовом).
Отже, Позивачем пропущено визначений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду.
В обґрунтування підстав для поновлення строку Позивач послався на те, що він не мав об`єктивної можливості отримати рішення ДПС України від 21.06.2023 № 16185/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, оскільки: єдиною штатною одиницею Позивача є ліквідатор Рябчун Олександр Миколайович , інших працівників у Товаристві немає;                ТОВ «Дніпрова Хвиля» знаходиться в процедурі ліквідації, кошти на банківському рахунку Товариства арештовані, у зв`язку з чим найняти іншого представника для представництва інтересів, Товариство не мало змоги; крім посади ліквідатора ТОВ «Дніпрова Хвиля», за основним місцем роботи, ліквідатор обіймає посаду директора ТОВ «Пономар» (код ЄДРПОУ 39367597), яке у складі своєї структури має Новопетрівський сільськогосподарський підрозділ, місцезнаходження якого село Новопетрівка, Широківська ТГ, Баштанського району, Миколаївської області.
До весни 2023 року цей підрозділ був окупований військами Російської Федерації. Після деокупації в с. Новопетрівка, тривалий час проводилось розмінування території. Після фізичної можливості перебування на виробничих потужностях ТОВ «Пономар» у                         с. Новопетрівка, було створено комісію для проведення інвентаризації майна юридичної особи, оскільки значна його частина була знищена та розграбована. Як директор                      ТОВ «Пономар», Рябчун О.М. був у складі інвентаризаційної комісії і перебував у службовому відрядженні в с. Новопетрівка, Широківська ТГ, Баштанського району, Миколаївської області з 25.06.2023 по 01.08.2023. Докази перебування ліквідатора                    ТОВ «Дніпрова Хвиля» у відрядженні в період з 25.06.2023 по 01.08.2023 зокрема підтверджується договором оренди кімнат у гуртожитку за адресою с. Новопетрівка,                 вул. Соборна, 45 для проживання працівників ТОВ «Пономар» під час проведення інвентаризації майна.
Проте, колегія суддів не приймає посилання Позивача, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, на перебування ліквідатора ТОВ «Дніпрова Хвиля» у відрядженні в період з 25.06.2023 по 01.08.2023, оскільки у останнього було достатньо часу, навіть з 01.08.2023 для вчасного звернення до суду з відповідним позовом.
Крім того, ліквідатором ТОВ «Дніпрова Хвиля» не надано жодних доказів проведення комісією ТОВ «Пономар» (за участі Рябчуна О.М. ) інвентаризації майна юридичної особи - ТОВ «Пономар» (акти з датами, коли було проведено інвентаризацію).
Отже, лише посилання на перебування ліквідатора ТОВ «Дніпрова Хвиля» у відрядженні в період з 25.06.2023 по 01.08.2023 не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання позовної заяви.
Колегія суддів звертає увагу, що неналежна організація процесу із податкових повідомлень-рішень з боку відповідальних осіб Позивача, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання позовної заяви.
Процесуальна поведінка Позивача не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку. Пропуск строку звернення до суду через пасивну поведінку Позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від                    26 жовтня 2023 року у справі № 500/4332/22.
Позивачем в апеляційній скарзі наголошено, що суд першої інстанції не надав Позивачеві можливості повторно повідомити про причини поважності пропуску строку на звернення до суду.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що згідно протоколу судового засідання від                  14 лютого 2024 року (т. 3, а.с. 153-154), представник Позивача - Рябчун О.М. надавав пояснення щодо залишення позовної заяви без розгляду.
Крім того, розгляд справи було відкладено до 12 березня 2024 року.
Також, відповідно до ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від                 12 березня 2024 року, у зв`язку з подачею представником Позивача заяви, підготовче засідання у даній адміністративній справі було відкладено на 20 березня 2024 року.
Згідно протоколу судового засідання від 20 березня 2024 року (т. 3, а.с. 159-160), представник Позивача - Рябчун О.М. повторно надавав пояснення щодо причини поважності пропуску строку на звернення до суду.
Таким чином, доводи Позивача про не надання останньому можливості повторно повідомити про причини поважності пропуску строку на звернення до суду, спростовуються вищевикладеним.
З огляду на викладене, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення вказаного адміністративного позову без розгляду, з чим погоджується і колегія суддів.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду - без змін.
Керуючись статтями 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрова Хвиля» залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від             20 березня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      Н.П. Бужак

                                                                                                      Л.О. Костюк

Повний текст складено 30.05.2024 року.