ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
15 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 404/2058/23
провадження № 51-471км24
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                               ОСОБА_5 ,
захисника                                               ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засудженого                                          ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника 
ОСОБА_6 на вирок Кропивницького апеляційного суду від 01 листопада 
2023 року у кримінальному провадженні стосовно 
 
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,
 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).
 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2023 року ОСОБА_7 засудженоза вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
 
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
 
Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн, на користь ОСОБА_9 - моральну шкоду в розмірі 500 000 грн, на користь держави - процесуальні витрати в розмірі 4554,76 грн.
 
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат. 
 
За обставин, детально викладених у вироку місцевого суду, 23 січня 2022 року о 06:47 ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 -99ДП, який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , здійснював рух у темну пору доби по неосвітленій зовнішнім освітленням вул. Соборній в м. Кропивницькому зі сторони вул. Комарова в напрямку вул. Великої Перспективної.
 
Під час руху у цьому напрямку ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п. 1.5 підпунктів  «б» і «д» п. 2.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення виконання елементарних вимог безпеки дорожнього руху.
 
Так, керуючи автомобілем у складних погодних та дорожніх умовах, що  обумовлено темною порою доби, відсутністю вуличного освітлення, ОСОБА_7 був неуважним, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.
 
При цьому він, будучи достатньо проінформований про наявність у напрямку свого руху регульованого світлофором перехрестя вулиць Соборної та Глінки в м.Кропивницький, на якому по ходу його руху було подано червоний сигнал, що забороняє рух, не зупинився, а, навпаки, продовжив рух через перехрестя прямо, чим грубо порушив вимоги п. 8.10 ПДР.
 
Такі дії водія ОСОБА_7 та грубе порушення ним вимог пп. «е» п. 8.7.3, п. 8.10 ПДР призвели до того, що під час проїзду регульованого пішохідного переходу на перехресті вулиць Соборної і Глінки він допустив наїзд автомобіля під його керуванням на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які переходили проїзну частину зліва направо по ходу його руху, в межах регульованого пішохідного переходу на зелений сигнал світлофора, що дозволяє рух пішоходів.
 
Тобто порушення зазначених вище вимог ПДР водієм ОСОБА_7 , згідно з висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи обставин ДТП від 07 лютого 2023 року № 348/354/23-27, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася та в результаті якої:
 
- пішохід ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння та в цьому випадку призвели до смерті останнього 25 січня 2023 року в медичному закладі. Смерть потерпілого перебуває у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями; 
 
- пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
 
Кропивницький апеляційний суд 01 листопада 2023 року скасував вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалив новий вирок.
 
Призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк
3 роки.
 
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
 
Вимоги та доводи, викладені в касаційній скарзі
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 указує, що вирок апеляційного суду є незаконним, необґрунтованим та несправедливими в частині призначеного покарання через суворість, і просить змінити його й застосувати до ОСОБА_7 приписи ст. 75 КК, звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. 
 
На його думку, суд апеляційної інстанції безпідставно виключив обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , передбачену ст. 66 КК, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і не звернув уваги, що ця обставина була визначена органом досудового розслідування і вказана в обвинувальному акті.
 
Судовий розгляд у суді першої інстанції було проведено в порядку ч. 3 
ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки обставини кримінального провадження ніким не оспорювалися в тому числі обставини, які пом`якшують покарання. Також, учасники судового розгляду в тому числі прокурор не заперечували щодо спрощеного порядку дослідження доказів. 
 
Сторона захисту вважає, що відповідно до приписів ст. 91 КПК доказуванню підлягають, у тому числі, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, натомість апеляційний суд самостійно виключив зазначену вище пом`якшуючу обставину і не зважив на те, що суд першої інстанції провів судовий розгляд,  обмежившись лише допитом потерпілої (у частині цивільного позову) й обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині даних, що характеризують особу ОСОБА_7 . Проти згаданого порядку дослідження доказів учасники судового провадження не заперечували, оскільки погоджувалися з усіма обставинами кримінального провадження.     
 
Крім того, апеляційний суд необґрунтовано вказав, що такі обставини, як з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення за своєю суттю є однією обставиною, яка пом`якшує покарання, оскільки мають одну мету - щирий жаль стосовно скоєного та осуд своєї поведінки. Така позиція суду суперечить практиці Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 листопада 2018 року (справа №297/562/17), згідно з якою передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.
 
Також, як зазначає захисник, не було враховано думки потерпілих  ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , які просили рішення місцевого суду залишити без зміни і вважали, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, що дасть можливість відшкодувати завдану моральну шкоду.    
 
На переконання захисника, сукупність даних про особу ОСОБА_7 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику, працює, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_12 та часткове відшкодування збитків потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , відсутність обставин, які обтяжують покарання, дають підставу для звільнення засудженого від призначеного основного покарання на згідно зі ст. 75 КК з іспитовим строком.    
 
До суду касаційної інстанції надійшла заява потерпілого ОСОБА_12 , у якій він просить задовольнити касаційну скаргу захисника. Вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства. 
 
Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні
 
Захисник і засуджений підтримали доводи касаційної скарги, просили її задовольнити.
 
Прокурор не підтримала доводів касаційної скарги захисника та просила залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції аргументовано виключив як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , «сприяння розкриттю кримінального правопорушення».  
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, вислухавши позицію засудженого та прокурора, перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі та заяві потерпілого і дослідивши матеріали кримінального провадження, Суд дійшов висновків, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
 
Згідно з ч. 2 ст. 433  КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Статтею 438 КПК визначено, що предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами попередніх інстанцій.
 
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
 
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
 
Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
 
Окрім додержання цих вимог, в судовому рішенні слід проаналізувати і зіставити з наявними у провадженні матеріалами всі доводи, наведені в апеляції, і дати на кожен із них вичерпну відповідь.
 
Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має містити короткий зміст доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, а також викладаються докази, що спростовують її доводи.
 
Указаних вимог процесуального закону під час розгляду цього кримінального провадження суд не дотримався. 
 
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що доводи захисника про необґрунтоване виключення апеляційним судом активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, яка пом`якшує покарання, заслуговують на увагу.
 
За приписами ст. 91 КПК доказуванню  підлягають, у тому числі, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
 
Пунктом 6 ч. 2 ст. 291 КПК передбачено, що обвинувальний акт має містити відомості про обставини, що пом`якшують покарання особи обвинуваченого.
    
Як установлено з обвинувального акта, обставинами, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_7 , орган досудового розслідування визначив щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому ОСОБА_12 завданого збитку.
 
За змістом вироку, в ході судового розгляду ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за обставин, які викладено в обвинувальному акті, та щиро розкаявся.
 
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підтвердив суду добровільність своєї позиції та повідомив, що повністю усвідомлює наслідки розгляду кримінального провадження в такому порядку, прокурор у судовому засіданні поставив питання щодо недоцільності дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні та запропонував суду обмежитися лише допитом потерпілої (у частині цивільного позову), дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо даних, які характеризують особу і допитом обвинуваченого.
 
З огляду на викладене, зазначене кримінальне провадження суд розглянув із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК, оскільки учасниками судового розгляду не оспорювали обставин справи, що викладених в обвинуваченні, у тому числі  обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 .
 
Місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст. 66 КК врахував як  обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_12 .  
 
Апеляційний суд, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора, скасував його в частині призначеного покарання та постановив свій, водночас виключив обставину, яка пом`якшує покарання, -  активне сприяння розкриттю злочину.
 
Така позиція суду апеляційної інстанції суперечить вимогам кримінального процесуального закону.   
 
Частиною 2 ст. 394 КПК визначено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.
 
Тобто кримінальний процесуальний закон не дає можливості оскаржувати обставини, які не оспорювались учасниками судового провадження під час судового розгляду.
 
Колегія суддів наголошує, що посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність у ОСОБА_7 активного сприяння розкриттю злочину, суперечать позиції сторони обвинувачення під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, а також вимогам процесуального закону, які обмежують можливість оскарження тих обставин, які беззаперечно були встановлені під час судового розгляду, у зв`язку з тим, що всі учасники судового розгляду з такими обставинами погодилися.
 
Таким чином, апеляційний суд, переглядаючи вирок в апеляційному порядку не врахував, що судовий розгляд кримінального провадження було проведено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, а тому безпідставно виключив пом`якшувальну  покарання обставину, - активне сприяння розкриттю злочину, без дослідження доказів.    
 
Також не ґрунтуються на вимогах закону висновки апеляційного суду про те, що такі обставини, як з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення за своєю суттю є однією обставиною, яка пом`якшує покарання, оскільки мають одну мету - щирий жаль із приводу скоєного та осуд своєї поведінки. 
 
Статтею 66 КК визначено, що обставинами які пом`якшують покарання, визнаються, зокрема:  з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
 
Оскільки законодавець у кримінальному законі виділив суть кожної обставини окремо,  тому вони є альтернативними, незалежними та можуть існувати окремо одна від одної. Указане узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові від 07 листопада 2018 року (справа № 297/562/17).
 
Крім того апеляційний суд у вироку допустив суперечність, зазначивши, що враховує  наявність пом`якшувальних покарання обставин: щирого каяття, добровільного відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_12 і часткового відшкодування збитків потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , водночас указав на відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
 
З огляду на викладене колегія суддів робить висновок, що суд апеляційної інстанції, розглянувши кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які могли перешкодити  ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а касаційна скарга захисника ОСОБА_6 - частковому задоволенню.
 
Оскільки суд касаційної інстанції під час перевірки кримінального провадження встановив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування судового рішення, доводи захисника в частині можливості звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК від призначеного основного покарання необхідно перевірити під час нового апеляційного розгляду. 
 
У ході нового розгляду в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене вище, ретельно перевірити доводи сторони захисту щодо призначеного покарання, в повному обсязі узяти до уваги обставини, які за законом мають правове значення під час визначення виду і розміру покарання та форми його відбування й постановити рішення, яке б відповідало вимогам статей 370, 419 КПК. 
 
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, наявності ризиків, які передбачено ст. 177 КПК, зокрема можливого переховування від суду, та з метою забезпечення виконання процесуальних рішень у справі, Верховний Суд вважає, що ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
 
Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК,  Верховний Суд 
ухвалив: 
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
 
Вирок Кропивницького апеляційного суду від 01 листопада 2023 року у кримінальному провадженні стосовно  ОСОБА_7  скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Обрати  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 
13 липня 2024 року включно.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                                  ОСОБА_3