Справа № 127/16589/23
Провадження № 22-ц/801/1143/2024
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року	Справа № 127/16589/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач), 
               суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,
за участю секретаря судового засідання Кобенди О. Ю., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/16589/23 за заявою Вінницької міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2024, ухвалене у складі судді Романюк Л. Ф. в приміщенні суду в м. Вінниця, - 
в с т а н о в и в :

7.06.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просила витребувати з незаконного володіння територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради на її користь земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:123:0001 площею 1,9600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вінницької міської ради, яка перейшла позивачці у порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який у свою чергу успадкував її після смерті своєї матері ОСОБА_3 . 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023 позов задоволено. Витребувано з незаконного володіння Територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:123:0001, площею 1,9600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
15.02.2024 Вінницька міська рада звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023.
Як нововиявлену зазначають ту обставину, що Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 року у справі № 127/10973/22 встановлено, що за свого життя ОСОБА_3 не набула права на земельну частку (пай), оскільки на час видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, так як її членство в цьому підприємстві припинилося у зв`язку зі смертю, а тому таке право не може бути об`єктом спадкування. Даною постановою Верховний Суд скасував постанову Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 року на підставі якої суд першої інстанції дійшов висновків про визнання за ОСОБА_1 права на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . 
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2024 заяву Вінницької міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023 у справі № 127/16589/23 задоволено. Скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023 у справі № 127/16589/23 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння відмовлено.
       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що постанова ВС від 17.01.2024 по справі № 127/10973/22 та її висновки не є нововиявленою обставиною, оскільки такої обставини не існувало на час ухвалення судом рішення 20.12.2023. Це нова обставина, а не нововиявлена. У даній справі не було преюдиційного зв`язку судових рішень : постанови Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023 по справі № 127/16589/23. Суд встановив факти, які лягли в основу рішення від 20.12.2023 не з постанови Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 по справі № 127/10973/22, а з доказів, які суд безпосередньо дослідив в судовому засіданні. 
29.04.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 4160) Вінницької міської ради, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
13.06.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання (вх № 6034) ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про долучення до матеріалів справи копії ухвали КГС у складі ВС по справі № 902/1128/17 від 6.06.2024. 
Ознайомившись із поданим клопотанням, колегія суддів дійшла висновку про його задоволення та приєднання до матеріалів справи відповідно до статті 367 ЦПК України копії ухвали КГС у складі ВС по справі № 902/1128/17 від 6.06.2024, враховуючи й те, що використання інформації з відкритих реєстрів не є отриманням нових доказів.
19.06.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю участі представника в Бершадському районному суді Вінницької області з метою представництва інтересів відповідача ФГ «Агоера Вітто» по справі № 126/935/24 в судовому засідання, яке відбудеться 19.09.2024 о 10:30 год.
Ознайомившись із поданим клопотанням колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на визнання колегією суддів причин неявки адвоката неповажними, а саме з наданих до клопотання доказів ( ордер, витяг з сайту суду) не вбачається, що ОСОБА_4 представляє інтереси ФГ «Агроера Вітто» саме у справі за № 126/935/24. У свою чергу, у клопотанні про відкладення, адвокат зазначає, що розгляд справи у якій він представляє інтереси ФГ « Агроера Вітто» призначено на 19 вересня 2024 року, тоді як розгляд даної справи призначено на 19 червня 2024 року. Також, адвокатом не подано клопотання про продовження строку розгляду справи, враховуючи , що за змістом вимог п. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах , встановленого цим Кодексу строку.
У судовому засіданні представник Вінницької міської ради Мичківський І.П. заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.
У справі встановлено наступні обставини.
07.06.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просила витребувати з незаконного володіння територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради на її користь земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:123:0001 площею 1,9600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вінницької міської ради, яка перейшла позивачці у порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який у свою чергу успадкував її після смерті своєї матері ОСОБА_3 . 
Той факт, що спірну земельну ділянку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який у свою чергу успадкував її після смерті своєї матері ОСОБА_3 , позивачка доводила постановою Вінницького апеляційного суду від 23.01.2023 року у справі № 127/10973/22, у якій апеляційний суд встановив, що оскільки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 набула право на земельну частку (пай), розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах, то відповідно це право було успадковане її сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відтак увійшло до спадкової маси, яку після його смерті прийняла ОСОБА_1 , але через відсутність оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) не може отримати свідоцтво про право на спадщину на цю землю, а тому суд вважав за доцільне визнати за ОСОБА_1 право на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 
/ т.1 а.с.56-59/ 
Задовольняючи вимоги  ОСОБА_1  про витребування з чужого незаконного володіння Вінницької міської ради даної земельної ділянки, Вінницький міський суд Вінницької області у своєму рішенні від 20.12.2023  виходив з того, що  постановою Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22 визнано за ОСОБА_1 право на спірну земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який в свою чергу успадкував це право після смерті ОСОБА_3 , а отже суд вважав доведеним належним доказом ( постановою апеляційного суду) факт наявності у позивачки ОСОБА_3 , як власника майнових прав земельної ділянки, права звертатися до суду за захистом своїх порушених прав з вимогою про витребування майна.
/т. 1 а. с. 56-59, 218-220/.
17.01.2024 Верховним Судом у справі № 127/10973/22 прийнято постанову, якою касаційну скаргу Вінницької міської ради задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 скасовано. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2022 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. У постанові зазначено, що право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності н землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і вразі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). У вказаній справі встановлено, що 25.01.1996 КСП «Батьківщина» Стрижавською селищною радою народних депутатів виданий державний акт на право колективної власності на землю. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до видачі цього акта. За зміст статті 9 ЦК Української РСР правоздатність громадянина виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Враховуючи те, що на час видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» ОСОБА_3 не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки її членство в цьому підприємстві припинилось у зв`язку із смертю, вона не могла набути право на відповідну частку земельної ділянки, незважаючи на включення її в 1997 році до списку осі, що мають право на земельний пай. Факт внесення спадкодавця до списків громадян – членів колективного сільськогосподарського підприємства лише вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки. З огляду на правові підстави набуття такої земельної частки (паю) у приватну власність, неможливим є наділення особи цим правом після її смерті. Таким чином, оскільки за життя ОСОБА_3 не набула права на земельну частку (пай), відповідно таке право не може бути об`єктом спадкування.
/т.1 а. с. 226-234/.
Задовольняючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що підстава, вказана Вінницькою міською радою є нововиявленою, оскільки рішення суду, яке було підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду – скасовано ( п.3ч.2 ст. 423 ЦПК України).
Висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.
Незважаючи, що Постанова Верховного Суду від 17.01.2024 року була ухвалена після розгляду справи по суті , дана обставина однаково є нововиявленою, оскільки віднесена законом до нововиявлених обставин, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що дана обставина є новою та не може вважатися нововиявленою.
Як вже зазначалося вище, звертаючись до суду з позовом та заявляючи вимогу про витребування земельної ділянки, ОСОБА_1 на підтвердження факту наявності у неї такого права подала до суду саме постанову апеляційного суду від 26.01.2023 року, яка у подальшому була скасована Верховним Судом. 
Колегія суддів звертає увагу, що інших доказів на підтвердження факту набуття права на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та включення даної земельної ділянки до спадкової маси після його смерті, матеріали даної справи не містять. 
Враховуючи, що перегляд рішень у зв`язку з   нововиявленими обставинами є самостійним видом перевірки їх законності й обґрунтованості, колегія суддів враховує, що за відсутності  постанови апеляційного суду від 26.01.2023 року на час розгляду справи  Вінницьким міським судом  20.12.2023 року,   рішення суду за наслідками розгляду позовної заяви ОСОБА_1  про витребування земельної ділянки були б іншим. 
Встановивши наявність нововиявлених обставин, суд обґрунтовано задовольнив заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, скасовував рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023 у справі № 127/16589/23 та відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки на час видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» ОСОБА_3 не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки її членство в цьому підприємстві припинилось у зв`язку із смертю, вона не могла набути право на відповідну частку земельної ділянки, незважаючи на включення її в 1997 році до списку осіб, що мають право на земельний пай. З огляду на правові підстави набуття такої земельної частки (паю) у приватну власність, неможливим є наділення особи цим правом після її смерті. Таким чином, оскільки за життя ОСОБА_3 не набула права на земельну частку (пай), відповідно таке право не може бути об`єктом спадкування.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що уданій справі не було преюдиційного зв`язку між постановою Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2023 по справі № 127/16589/23, адже суд першої інстанції встановив факти, які лягли в основу рішення від 20.12.2023 не з постанови Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 по справі № 127/10973/22, а з доказів, які суд безпосередньо дослідив в судовому засіданні, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається із змісту рішення від 20.12.2023 року факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 та факт, що спірна земельна ділянка (пай) увійшла до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 було встановлено судом на підставі саме постанови Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 року.
У свою чергу, колегія суддів враховує, що посилання суду при постановленні оскаржуваного рішення на постанову Північно-західного господарського апеляційного суду від 16.05.2023 року по справі № 902/1128/17 є необґрунтованими з огляду на те, що на аркушах справи на які послався суд ( а.с. 56-59) міститься постанова Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 року, а постанови Північно-західного господарського апеляційного суду від 16.05.2023 року в матеріалах справи немає. Натомість є постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 року у мотивувальній частині якої апеляційний суд дійшов висновку аналогічному викладеному у постанові Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 року, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до яких обставини встановлені у іншій справі не підлягають повторному доказуванню. / а.с. 67 зворот т.1/
У відзиві на апеляційну скаргу Вінницька міська рада зазначає, що 3.04.2024 постановою Північно-західним апеляційним господарським заяву Вінницької міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17 задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 (із урахуванням ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 про виправлення описки) у справі № 902/1128/17 скасовано в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним та скасування рішення Стрижавської селищної ради № 11 від 20.12.2001 та визнання недійсним акту на право власності на землю площею 1,96 га, серія І-ВН № 044446 від 20.03.2002. Прийнято рішення, яким провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.20218 у справі № 902/1128/17, закрито. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2024 у даній справі залишити без змін. 
Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2024.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                             Л. О. Голота 

Судді:                                                                        С. Г. Копаничук 

В. В. Оніщук

Повний текст постанови складено 21.06.2024.