ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року	Львів	Справа № 593/1884/23 пров. № А/857/7595/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Курильця А.Р., Мікули О.І.,
за участю секретаря судового засідання                    Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року (головуючий суддя Данилів О.М., м. Бережани) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора СРПП ВП №4 (м. Рогатин) Івано-Франківського району Управління ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Оленчина Віталія Дмитровича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора СРПП ВП №4 (м. Рогатин) Івано-Франківського району Управління ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Оленчина Віталія Дмитровича, в якому просив скасувати постанову серії БАА №980357 від 07.12.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн, а провадження по справі закрити.
Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено. 
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 980357, винесену 7 грудня 2023 року інспектором СРПП ВП № 4 (м. Рогатин) лейтенантом поліції Оленчином Віталієм Дмитровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції досліджуючи матеріали справи, було встановлено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Однак із порушенням норм матеріального права суд прийшов до помилкового та невірного висновку, щодо скасування постанови серії БАА №980357 від 07.12.2023.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.10.2023 у справі №503/501/23 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. А також в постанові наголошується, що ОСОБА_1 неодноразово викликався в судове засідання та жодного разу на розгляд справи не з`явився та будучи представленим захисником не подав жодного клопотання по суті справи та не повідомив суд про причини своєї неявки. З даною постановою позивач не погодився та подав апеляційну скаргу на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області. Тим самим апелянт вважає, що ОСОБА_1 підтверджує факт, що був обізнаний з тим, що позбавлений права керування ТЗ терміном на 1 (один) рік.
Також зазначає, що 23.11.2023 винесено постанову Тернопільським апеляційним судом у справі №593/501/23, яку оприлюднено 27.11.2023 в ЄДРСР. Отож, позивач був проінформований, про те, що згідно рішення №593/501/23 виданого Тернопільським апеляційним судом 23.11.2023, позбавлений права керування ТЗ на термін 1 (один) рік. Даний факт не звільняє ОСОБА_1 від адміністративної відповідальний за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Крім того, зазначає, що на відео № 00000_00000020231207183552_0440 на 1 хв 10 с позивач довів свою вину і правомірність дій працівника поліції, а саме притягнення його до відповідальності за адміністративне правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що що 7 грудня 2023 року інспектором СРПП ВП № 4 (м. Рогатин) старшим лейтенантом поліції Оленчином Віталієм Дмитровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА№ 980357, якою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 7 грудня 2023 року, о 18 год. 22 хв., на автодорозі Н-09, а саме: в селі Вербилівці Рогатинської ТГ на ДУ КПП № 44, під час керування транспортним засобом «Форд Фокус» із реєстраційним номером НОМЕР_1 був зупинений інспектором поліції, який при перевірці особи по ІПНП виявив, що водій рішенням Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року позбавлений права керування транспортним засобом на 1 рік.
Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.3 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Відповідно до  ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 126 КУпАП.
Згідно зі ст. 245 КУпАП  завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як уже зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він керував транспортним засобом марки «Форд Фокус» із реєстраційним номером НОМЕР_1 будучи позбавленим такого права за рішенням суду, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, відповідальність настає за керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування.
Суб`єктивною стороною правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП є умисел, тобто особа повинна усвідомлювати, що будучи позбавленою права керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортними засобами.
Як встановлено судом із свідчень ОСОБА_2 , що він, як особа, яка надає правничу допомогу, уклав договір із ОСОБА_1 , у відповідності до якої він представляв його інтереси по розгляду адмінпротоколу, складеного відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. А так як судом першої інстанції було прийнято рішення у їх відсутності, тому дізнавшись про вказане, він своєчасно, у десятиденний строк з дня отримання копії постанови суду, подав суду апеляційну скаргу. В апеляційну інстанцію ОСОБА_1 не їздив, оскільки в той час хворів та проходив курс лікування, а він, як захисник, мав інформувати його про рух його справи. Так як розгляд справи в апеляційній інстанції з різних причин неодноразово відкладався, то він телефонував і про це розповідав позивачу. 23 листопада 2023 року, тобто в день, коли апеляційним судом було прийнято по справі рішення, він в судовому засіданні не був присутній та про прийняте судом рішення його офіційно проінформовано не було, про прийняте рішення він дізнався не в день прийняття судом рішення, а через декілька днів, оскільки у системі його зразу не було. Коли він дізнався про прийняте рішення він зателефонував до позивача, однак враховуючи той факт, що останній є священнослужитель і має парафію, де часто немає мобільного зв`язку, тому ОСОБА_1 слухавки не взяв, так як був недосяжний, а пізніше не перетелефонував йому повторно. 07 грудня 2023 року до нього зателефонував ОСОБА_1 та звинуватив його у тому, що він своєчасно його не повідомив про прийняте судом рішення у зв`язку з чим на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. Він, свідок, визнає той факт, що дійсно, як захисник, не повідомив про те, що апеляційною інстанцією прийнято відносно ОСОБА_1 рішення про яке він не знав. Вказане рішення суду ні апеляційною інстанцією, ні судом першої інстанції станом на 7 грудня 2023 року їм не надсилалося.
З доданого до відзиву на позовну заяву відео судом встановлено, що позивач 7 грудня 2023 року, керуючи транспортним засобом та проїжджаючи блокпост на вимогу поліцейського пред`явив посвідчення водія із використанням застосунку «Дія», що не заборонено законом. Інспектор поліції, шукаючи по базі даних, з`ясував, що водій рішенням Тернопільського апеляційного суду 23 листопада 2023 року позбавлений права керування транспортним засобом на 1 рік. ОСОБА_1 , дізнавшись про вказане, повідомив, що він про це нічого не знав. 
Тобто із представленого відповідачем відеозапису видно, що позивач такі ж пояснення давав і 7 грудня 2023 року під час винесення постанови та пояснював, що не знав, що вже щодо нього апеляційною інстанцією прийнято рішення.
Також, судом першої інстанції оглянуто в судовому засіданні матеріали справи № 593/501/23, з яких встановлено, що Тернопільським апеляційним судом 23 листопада 2023 року було постановлено рішення у справі, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Бережанського районного суду від 12 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік, залишено без змін. Відповідно до дослідженої постанови по справі № 593/501/23, 23 листопада 2023 року розгляд справи та винесення постанови відбулося у відсутності позивача та його захисника. Крім цього, у матеріалах справи № 593/501/23 відсутня інформація про надсилання позивачу вказаної постанови суду, якою був завершений розгляд справи. Матеріали справи свідчать про те, що 5 грудня 2023 року після розгляду апеляційним судом вказана справа офіційно була повернута до Бережанського районного суду та лише 12 грудня 2023 року була судом звернута до виконання, тобто у день винесення постанови інспектором поліції Снаку М.М. не було відомо про винесену відносно нього постанову, яка була звернута судом до виконання фактично лише 12 грудня 2023 року.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 до моменту складання відносно нього постанови про притягнення його до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП не було відомо про існування відносно нього рішення Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року.
Протилежне відповідачем не доведено.
А отже, ОСОБА_1 не усвідомлював, що був позбавлений права керування транспортними засобами, тому в діях позивача відсутній умисел, як обов`язкова ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Відтак, у відповідача були відсутні підстави притягувати позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП України, тому оскаржувану постанову суд першої інстанції скасував підставно та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року у справі № 593/1884/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула