У х в а л а
27 травня 2024 року
м. Київ
Справа № 755/19631/21
Провадження № 61-924ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивач)
на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року
у справі за його позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (далі - відповідачі), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації - про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та
в с т а н о в и в:
1.           У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення. Обґрунтував так: 
-                  13 лютого 2020 року в порядку примусового виконання виконавчого листа від 19 червня 2013 року № 2604/29397/12, який видав Дніпровський районний суд міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 84 142,29 доларів США боргу за кредитним договором від 8 листопада 2007 року № 0426/07/01-СL, що еквівалентно 672 549,32 грн, і 3 306,66 грн пені Державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам») провело електронні торги, під час яких реалізувало квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира). Позивача визнали переможцем цих торгів;
-                  30 квітня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В. видала позивачеві на квартиру свідоцтво про право власності. Останнє зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1078;
-                  у квартирі зареєстровані відповідачі;
-                  згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 має право власності на 1/3 частину іншої квартири - АДРЕСА_2 ;
-                   ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають у власності іншу квартиру - АДРЕСА_3 ;
-                  неповнолітні діти були зареєстровані у квартирі в 2019 році (після ухвалення рішення про стягнення боргу), що підтверджує судове рішення Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року;
-                  відповідачі відмовляються добровільно звільнити належну позивачеві квартиру, що порушує його права як власника.
2.           29 вересня 2022 року Дніпровський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким позов задовольнив: зобов`язав відповідачів не чинити позивачеві перешкоди у користуванні квартирою шляхом їх виселення; стягнув із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 й ОСОБА_4 на користь позивача по 302,70 грн судового збору з кожного. 
3.           6 квітня 2023 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
4.           Суди мотивували їхні рішення так: 
-                  позивач є власником квартири, яку придбав на прилюдних торгах. Тому колишню власницю ОСОБА_3 й інших відповідачів слід виселити;
-                   ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зареєстровані у квартирі з 11 липня 2019 року, а ОСОБА_5 - з 15 липня 2019 року, тобто у період, коли суд стягнув борг із ОСОБА_2 і поручителя ОСОБА_3 та відбувалось примусове виконання судового рішення; виконавець 15 липня 2019 року передав документи до ДП «Сетам»;
-                   ОСОБА_4 є власницею 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 2 грудня 2011 року;
-                  суд апеляційної інстанції зазначив, що рішення суду першої інстанції оскаржувала лише ОСОБА_3 , а інші відповідачі апеляційну скаргу не подали; у матеріалах справи немає доказів права ОСОБА_3 представляти інтереси неповнолітніх відповідачів.
5.           4 жовтня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову (провадження № 61-6586св23), згідно з якою скасував постанову Київського апеляційного суду від 6 квітня 2023 року у частині вимог позивача до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення, а справу в цій частині скерував на новий розгляд до апеляційного суду. Мотивував так: 
-                  немає доказів наявності у ОСОБА_3 іншого житла;
-                  суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи міг позивач передбачити характер і вагу обтяження його майбутньої нерухомості та чи проявив він належну обачність, купуючи квартиру;
-                  виконання зобов`язань за кредитним договором № 0426/07/01-CL і обставини, пов`язані з виконанням рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2012 року у справі № 2604/29397/12, вплинули на відчуження квартири та подальше виселення ОСОБА_3 , що може зумовити порушення її права на приватне життя; 
-                  обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, у справах № 755/12052/19, № 755/5143/20, № 369/12902/12, слід урахувати, оцінюючи пропорційність втручання з метою забезпечення ефективного захисту прав ОСОБА_3 .
6.           27 листопада 2023 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції у частині вимоги позивача до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення з неї та у частині стягнення з цієївідповідачки на користь позивача 302,70 грн судового збору; ухвалив у вказаній частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову; стягнув із позивача на користь ОСОБА_3 454,00 грн судового збору. Мотивував так:
-                  встановлені у чинних судових рішеннях у справах № 755/12052/19, № 755/5143/20 і № 369/12902/19 обставини виконання зобов`язань за кредитним договором від 8 листопада 2007 року № 0426/07/01-CL і виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2012 року у справі № 2604/29397/12 вплинули на відчуження квартири та подальше виселення ОСОБА_3 з квартири. Це зумовило порушення її права на приватне життя;
-                  право власності позивача на квартиру не можна захистити шляхом виселення ОСОБА_3 , яка внаслідок відчуження квартири на погашення боргу за кредитним договором, на що згоди не надавала, залишається фактично без житла. У похилому віці вона може стати безхатченком, втративши право користування житлом, яким користується з 2010 року. Це стане для неї надмірним тягарем і порушить її право на повагу до житла;
-                  позивач, обравши спосіб набуття у власність квартири на електронних торгах під час примусового виконання судового рішення, міг передбачити характер і вагу обтяження його майбутньої нерухомості, однак не проявив належної обачності, укладаючи угоду, не з`ясував, чи відмовляється ОСОБА_3 від права користування жилим приміщенням;
-                  обмеження права цієї відповідачки на житло внаслідок її виселення є більшим, ніж необхідне для досягнення мети позивача усунути перешкоди в користуванні цим об`єктом.
7.           14 січня 2024 року позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу. Просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
8.           7 лютого 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Позивач мав: зазначити відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету; зазначити імена (прізвище, ім`я та по батькові) усіх відповідачів у справі, їхні місця проживання чи перебування, повне найменування третьої особи, її місцезнаходження; вказати передбачені пунктами 1-4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави касаційного оскарження та навести відповідне обґрунтування; надати таку кількість копій касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, яка відповідає кількості учасників справи (відповідачів і третіх осіб); оплатити 1 816,00 грн судового збору та подати квитанцію про сплату до суду, а її копії - відповідно до кількості інших учасників справи.
9.           24 лютого 2024 року позивач подав до Верховного Суду (вх. № 6802/0/220-24 від 27 лютого 2024 року) заяву про усунення недоліків касаційної скарги. Додав «касаційну скаргу з виправленими недоліками», квитанцію про сплату 1 816,00 грн судового збору, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та чотири копії цих документів для учасників справи. Зазначив про відсутність у нього електронного кабінету, а також вказав найменування третьої особи, яка бере участь у справі, її місцезнаходження. Стверджує, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у наведеному позивачем переліку постанов.
10.        18 березня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив позивачеві на п`ять днів із дня вручення тієї ухвали строк для усунення недоліків касаційної скарги. Позивач мав надати інформацію про місця проживання чи перебування відповідачів.
11.        3 квітня 2024 року позивач подав до Верховного Суду заяву на виконання ухвали від 18 березня 2024 року про усунення недоліків і касаційну скаргу у новій редакції разом із її копіями для інших учасників справи. Касаційну скаргу обґрунтував так:
-                  суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц (провадження № 61-29520св18), від 9 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18), про те, що власник у будь-який час має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть із ним спільне господарство, усунення порушень права власності;
-                  згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 квітня 2019 року у справі № 454/2025/15-ц (провадження № 61-46621св18), власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, а за необхідності - зняття особи з реєстраційного обліку;
-                  придбаваючи квартиру, позивач був переконаний у відсутності будь-яких ризиків і повністю покладався на державні органи, які продавали квартиру. Про ОСОБА_3 та про кредитора ОСОБА_7 , як і про судові рішення у справах № 2604/29397/12, № 755/12052/19, № 755/5143/20, № 369/12902/19, які згадав апеляційний суд, позивач на той час не знав;
-                   ОСОБА_3 , виступаючи поручителем за кредитним договором, мала передбачити та була попереджена про солідарну відповідальність за невиконання боржником зобов`язання за тим договором. Із часу ухвалення судового рішення про стягнення боргу та до примусової реалізації квартири ОСОБА_3 будь-яких дій щодо захисту її власності не вчинила;
-                  апеляційний суд не з`ясував і не оцінив обставини того, що на час придбання квартири позивач проживав у місті Пологи Запорізької області, яке окуповане з березня 2022 року; його квартира зайнята окупантами, все майно розграбоване, а сім`я два роки скитається Україною;
-                  суд апеляційної інстанції, даючи ОСОБА_3 статус «безхатченка», не оцінив належно те, що вона є власницею 1/12 частини квартири АДРЕСА_4 .
12.        Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).
13.        Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк (повне судове рішення складене 15 грудня 2023 року) і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави для касаційного оскарження.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.     Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації - про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення.
2.     Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу № 755/19631/21.
3.     Надіслати іншим учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	В. І. Крат