Справа № 299/4526/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        30 квітня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,
з участю секретаря: Терпай С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Виноградівського районного суду від 10 травня 2023 року у справі № 299/4526/22 (Головуючий: Надопта А.А.), - 
В С Т А Н О В И Л А :
У вересні 2022 року ОСОБА_2  звернувся в суд із позовом до  ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів посилаючись на те, що з відповідачкою позивач не перебуває у зареєстрованому шлюбі, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився спільний син – ОСОБА_4 . Спільне життя у позивача та відповідачки не склалося, відповідачка ОСОБА_5  ще у 2015 році повернулась до себе додому у смт. Добровеличівка, Кіровоградської області, залишивши спільну дитину на утриманні позивача.
17 вересня 2015 року, рішенням Виноградівського районного суду стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 300 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 24.06.2015 року, до його повноліття, або зміни матеріального стану ОСОБА_5 .
Станом на 18 червня 2022 року відповідачка злісно ухиляється від сплати аліментів, участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення,не сприяє засвоєнню загальновиражених норм моралі, не надає доступу культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям, не відвідувала і не відвідує його, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідно до довідки виконкому Виноградівської міської ради (Старости Фанчиківського старостинського округу) №282 від 30.05.2022 року неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом із позивачем та на повному його утриманні.
Позивач вже звертався до Відділу Державної виконавчої служби Добровеличівського районного управління юстиції з заявою від 31 травня 2022 року про те, що у Відповідачки є заборгованість по сплаті аліментів і просив вжити заходів до ОСОБА_5 , щоб вона належним чином сплачувала аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та просив вислати довідку про заборгованість ОСОБА_5 .
Відповідачка  не виконує рішення суду, аліменти не сплачує, внаслідок чого у неї виникла значна заборгованість по сплаті аліментів.
Позивач звертався до Начальника служби у справах дітей Виноградівської міської ОТГ з заявою від 27 червня 2022 року і просив провести обстеження побутових умов проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , який проживає разом із Позивачем в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що Відповідачка не сплачує аліменти вже тривалий час, не проявляє жодної турботи про сина, не телефонує йому, не займається його вихованням.
Мати неповнолітнього сина-відповідачка ОСОБА_5 ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.
Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_2 просить суд позбавити  відповідачку ОСОБА_5 та збільшити розмір стягуваних аліментів, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Виноградівського районного суду від 10 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Позбавлено ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина – ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши його на утриманні батька ОСОБА_2 .
Виконавчий лист, виданий Виноградівським районним судом Закарпатської області на підставі Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.09.2015 року за №299/1888/15-ц - відкликано.
Збільшено розмір аліментів, стягуваних рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі №299/1888/15-ц від 17.09.2015 року з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 аліменти на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 , аліменти в розмірі по 2.500 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992 грн.40 коп.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду, як таке ще постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як позбавлення батьківських прав є виключно мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Судом зовсім не досліджувалось її ставлення до дитини та дитини до неї, як матері, що є недопустимим при винесенні рішення про позбавлення батьківських прав. Останнім часом вона була позбавлена можливості бачитися з дитиною, так як позивач створює конфліктну ситуацію, перешкоджає їй бачитися з дитиною, на телефонні дзвінки не відповідає, а наразі взагалі її номер телефону заблокував, використовує дитину у своїх цілях, обговорюючи її, як матір в очах сина. Також їй достеменно відомо, що її син проживає не з батьком, а з бабусею, яка є матір`ю позивача. Проте вона дуже любить та бажає приймати активну участь у житті сина, розвитку та утриманні. Суд першої інстанції, не з`ясував належним чином ставлення матері до дитини, не розглянув можливості застосування попередження про зміну ставлення матері до виховання сина, якщо такі мали місце та покладення на орган опіки та піклування контролю за виконання ним батьківських обов`язків, застосували до неї, матері дитини саме такий крайній захист. Розмір аліментів, визначений судом для стягнення з неї аліментів на користь позивача на утримання дитини, судом не були враховані і суттєві обставини, які впливають на їх розмір, те що у неї на утриманні є троє дітей і які вона зобов`язана утримувати, надаючи матеріальну допомогу. Наразі є тяжко захворювання та потребує тривалого лікування і її дохід становить випадкові та регулярні заробітки, яких ледь вистачає на проживання з дітьми. 
Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Сторони та їх представників судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлений про що свідчить довідки про доставку електронного листа і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_5 .
Рішенням Виноградівського районного суду від 17 вересня 2015 року стягнуто за ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 300 грн., щомісячно, починаючи з його повноліття, або зміни матеріального стану ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки виконкому Виноградівської міської ради (Старости Фанчиківського старостинського округу) №282 від 30.05.2022 року неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом із позивачем та на повному його утриманні.
Підставою для звернення в суд з даним подзвони те, що мати неповнолітнього сина-відповідачка ОСОБА_5 ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.
Відповідно до ст. 12 Закону України “Про охорону дитинства”- виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність на виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей.
Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують і дуже бракування та бродяжництва, засудження за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювати батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав можливо за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-23-5 св.18) зроблено висновок по застосування пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що “ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками”.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі №755/3644/19, від 23 червня 2022 року в справі №953/17837/19
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 (провадження №61-18535 св.20) зазначено, що «позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її отримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності вини поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Судова колегія констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що поведінка ОСОБА_8 відносно з свого сина ОСОБА_4 є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.
Частина 6 статті 19 СК України передбачає, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
При оцінці відповідно до ст. 89 ЦПК України висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно дитини ОСОБА_4 , у якому комісія фактично встановила факт ухилення її від виховання та утримання дитини у сукупності з усіма іншими доказами і в розмірі встановлених в суді обставин, судова колегія зазначає, що його складено без врахування всіх обставин справи, зокрема без з`ясування причин, за якими відповідачка позбавлена можливості спілкуватися з дитиною, без перевірки обставин, які можуть створювати перешкоди відповідачу у виконанні своїх батьківських обов`язків.
Судова колегія вважає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосуватися якого за обставинами цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів умисного та свідомого ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, які могли бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав, із урахуванням того, що між сторонами виникли конфліктні ситуації створені позивачем, перешкоджає бачитися з дитиною, на телефонні дзвінки не відповідав і взагалі номер телефону заблокував, а тому у цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 ст. 181СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За правилами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Однак рекомендований розмір аліментів (починаючи з кінця серпня 2018 року) становить один прожитковий мінімум.
Із урахуванням вищезазначених норм, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що визначений у вересні 2015 року розмір аліментів в серпні 300 грн. на дитину та беручи до уваги зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію є недостатнім для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування і визначив суму у розмірі 2.500 грк., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за попереднім рішенням суду.
За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1,2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення у цій частині, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити, а рішення суду першої інстанції у частині збільшення розмірів стягуваних аліментів слід залишити без змін без змін із вищезазначених підстав.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Виноградівського районного суду від 10 травня 2023 року у частині позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати і в частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
У решті заочне рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 травня 2024 року.
Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой