КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                   
Справа № 373/2372/23                                Головуючий у 1 інстанції: Опанасюк І.О. 
Провадження № 22-ц/824/7856/2024                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 червня 2024 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича, який діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк», на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
В листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 23 листопада 2018 року між банком та  ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % річних. Відповідач погодив, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами, що викладено на банківському сайті, складає договір. Відповідно до розрахунку банку станом на 21 вересня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 143 338,10 грн., з яких: 85 591,41 грн. - заборгованість за кредитом, 57 746,69 грн. - заборгованість за відсотками. АТ «А-Банк» просило стягнути з  ОСОБА_1 вказану заборгованість.  
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року в позові АТ «А-Банк» відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ «А-Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити  частині нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач підтвердив ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку. З розрахунку заборгованості та виписки з рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитом і це свідчить, що він ознайомлювався з Умовами і правилами надання банківських послуг, погодився на відповідні умови. Відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, у якому чітко зазначені усі умови кредитування. Також відповідач не оспорював наданий банком розрахунок заборгованості. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення  з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 листопада 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій зазначено погодження, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним  і банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно розрахунку АТ «А-Банк» станом на 21 вересня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 143 338,10 грн., з яких: 85 591,41 грн. - заборгованість за кредитом, 57 746,69 грн. - заборгованість за відсотками.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «А-Банк» через недоведення погодження з відповідачем усіх істотних умов кредитування.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та сплати процентів за користування кредитом.    
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заявляючи позовні вимоги, АТ «А-Банк» посилалося на те, що 23 листопада 2018 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитому розмірі 46,80 % річних.
На підтвердження умов кредитування АТ «А-Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка»,виписку з рахунку на ім`я відповідача, довідку про видані кредитні картки, довідку за лімітами,та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у  АТ «Акцент-Банк», розрахунок заборгованості, та копію паспорта відповідача.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, а тому у суду були відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами був укладений.
Наявні у матеріалах справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг у  АТ «Акцент-Банк» не містять підпису відповідача. Анкета-заява ОСОБА_1 містить лише його анкетні та контактну інформацію. Анкета-заява не містить даних про умови кредитування. В ній відсутня відмітка, яку саме картку просив видати відповідач.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 зазначено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Надані суду розрахунок заборгованості, виписка з рахунку,  довідка про видані кредитні картки, довідка за лімітами також не є документами, які посвідчують погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів.
Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ «А-Банк» на паспорт споживчого кредиту, як документ про погодження сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить опис умов за різними банківськими продуктами - карткою «Універсальна» та карткою «Універсальна Gold». 
Сам паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. В паспорті споживчого кредиту відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.
Крім того, в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 викладена правова позиція, відповідно до якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.
Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки позовні вимоги АТ «А-Банк» обґрунтовані  наявними договірними зобов`язаннями із ОСОБА_1 , а до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів  погодження всіх істотних умов договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги представника АТ «А-Банк`не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича, який діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк»,залишити без задоволення, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2024 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                            Матвієнко Ю.О.
 
                                                                             Крижанівська Г.В.