ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 червня 2024 року 	м.Суми	

Справа №588/1088/23 
Номер провадження 22-ц/816/837/24
22-ц/816/838/24
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Приватне підприємство «Круглий двір»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Матішинця Василя Васильовича на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 22 грудня 2023 року в складі судді Огієнка О.О., ухваленого у м. Тростянець, повний текст якого складено 27 грудня 2023 року, та на додаткове рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 04 січня 2024 року в складі судді Огієнка О.О., ухваленого у м. Тростянець, -

                                                                 в с т а н о в и в :

19 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПП «Круглий двір» з наступними вимогами:
1) визнати недостовірною та такою, що порушує його немайнові права на повагу до його честі, гідності та ділової репутації, інформацію, яка була опублікована 20 квітня 2023 року у випуску № 16 (1189) щотижневої газети м. Тростянець Сумської області – «Круглий двір» на сторінці № НОМЕР_1 під назвою «Колаборантів має спіткати неминуче покарання», а саме інформацію про те, що:
1.1. «У базі російських пропагандистів та поплічників окупаційного режиму «Evocation», основаній на інформації від добровольців знаходиться й двоє тростянчан – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 »;
1.2. Що « ОСОБА_1 є шанувальником Росії». Що « ОСОБА_1 привласнив собі цегельню в Тростянці»;
1.3. Що «після початку вторгнення РФ в Україну 24 лютого 2022 року та входу російських окупаційних сил до Тростянця, ОСОБА_4 зрадив Україну і перейшов на бік ворога»;
1.4. Що « ОСОБА_5 забезпечував усім необхідним - житлом, технікою, продовольством та інформацією про позиції ЗС України. Так він став мерзенним зрадником України»;
1.5. Що «За «співпрацю» з ворогом ОСОБА_6 загрожує суворе покарання, яке його неминуче спіткає…»;
2) зобов`язати ПП «Круглий дві» протягом 10 днів з дня набрання законної сили рішенням суду спростувати розповсюджену ним недостовірну інформацію, шляхом публікації на першій сторінці тиражом 4000 примірників статті зі спростуванням інформації, яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 , у випуску № НОМЕР_2 (1189) щотижневої газети АДРЕСА_1 у статті під назвою «Колаборантів має спіткати неминуче покарання», з обов`язковим зазначенням, що раніше опублікована інформація є неправдивою про те, що:
2.1. «У базі російських пропагандистів та поплічників окупаційного режиму «Evocation», основаній на інформації від добровольців знаходиться й двоє тростянчан – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 »;
2.2. Що « ОСОБА_1 є шанувальником Росії».
2.3 Що « ОСОБА_1 привласнив собі цегельню в Тростянці»;
2.4. Що «після початку вторгнення РФ в Україну 24 лютого 2022 року та входу російських окупаційних сил до Тростянця, ОСОБА_4 зрадив Україну і перейшов на бік ворога»;
2.5. Що «Окупантів ОСОБА_7 забезпечував усім необхідним - житлом, технікою, продовольством та інформацією про позиції ЗС України. Так він став мерзенним зрадником України»;
2.6. Що «За «співпрацю» з ворогом ОСОБА_6 загрожує суворе покарання, яке його неминуче спіткає…»;
3) стягнути з ПП «Круглий двір» моральну шкоду в розмірі 200000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 квітня 2023 року у випуску № НОМЕР_2 (1189) щотижневої газети м. Тростянець Сумської області «Круглий двір» на сторінці № НОМЕР_1 , була опублікована стаття «Колаборантів має спіткати неминуче покарання», у якій зазначено: «У базі російських пропагандистів та поплічників окупаційного режиму «Evocation», основаній на інформації від добровольців знаходиться й двоє тростянчан – ОСОБА_2 та ОСОБА_8 » «Ми знаємо про злочинців усе: їхні імена, їхні біографії, де вони живуть та з ким у шлюбі. Ми переконані, що привертаючи увагу до цих людей, допоможемо їх знайти та покарати. Наші спеціалісти ретельно перевіряють усі дані, аби могли викрити тих, хто дійсно винний» - Говорять викривачі колаборантів. «Про іншого шанувальника росії, ОСОБА_9 , база « ОСОБА_10 », повідомляє наступне: « ОСОБА_11 , депутат і зрадник в одній особі - ОСОБА_1 , він же Розвідник, народився у місті Тростянець, Сумська область. Майже все своє життя ОСОБА_12 проведе у цьому місті - вивчиться у школі, відкриє бізнес, стане депутатом, а потім зрадником. До речі про бізнес. ОСОБА_13 не схотів «працювати на дядька», а тому вирішив стати бізнесменом. Починав він із власного фермерського господарства, проте на цьому не зупинився і зміг привласнити собі цегельню в Тростянці і відкрив підприємство з виробництва і торгівлі цеглою. Гарний початок, але цього ОСОБА_12 виявилося замало, і він вирішив стати депутатом у Тростянецькій міськраді. ОСОБА_7 балотувався до міськради від політичної партії «Наш Край» і виграв вибори, ставши депутатом. За час своєї каденції будь-якими ініціативами щодо покращення рівня життя своїх виборців ОСОБА_12 не відзначився, але незабаром городяни дізнаються, хто він насправді. Після початку вторгнення РФ в Україну 24 лютого 2022 року та входу російських окупаційних сил до Тростянця, ОСОБА_2 зрадив Україну і перейшов на бік ворога. Окупантів ОСОБА_13 забезпечував усім необхідним – житлом, технікою, продовольством та інформацією про позиції ЗС України. Так він став мерзенним зрадником України. За «співпрацю» з ворогом ОСОБА_6 загрожує суворе покарання, яке його неминуче спіткає…».
У центрі оскаржуваної статті розміщена фотографія позивача, хоча дозволу на публікацію та оприлюднення особистих фотографій він не надавав. Зміст інформації, поширеної відповідачем в статті, демонструє той факт, що редакцією щотижневої газети  бездоказово, без посилання на будь-які офіційні, юридично значущі документи, матеріали або коментарі офіційних представників влади, на рівні пліток звинуватили позивача у вчиненні злочинів. Таке поширення інформації не може вважатися оціночними судженнями. Оприлюднена у статті інформація є недостовірною, має негативний характер, завдає шкоди немайновим інтересам заявника, порушує його гідність та честь. Крім того, після публікації статті односільчани стали відноситись до позивача з підозрами, ставити йому незручні запитання щодо співпраці з ворогом. Його життям зацікавилися правоохоронні органи, яким він змушений був пояснювати, що не перебував на території м. Тростянець під час окупації, а перебував у м. Охтирка. Позивач є засновником підприємств у зв`язку з чим від співпраці відмовляються інші підприємці та підприємства, оскільки довіряють опублікованій завідомо неправдивій інформації. Зазначене свідчить про завдання моральної шкоди приниженням честі, гідності та ділової репутації, яку позивач оцінює у 200000 грн.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 22 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 04 січня 2024 року заяву ОСОБА_14 в інтересах ПП «Круглий двір» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Круглий двір» 10000 грн витрат за надану професійну правничу допомогу.
У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Матішинець В.В. просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про оціночне судження автора статті, оскільки у статті викладаються фактичні обставини причетності позивача до колабораційної діяльності, тобто інформація носить стверджувальний характер. Відповідач мав перевірити достовірність та правдивість інформації, яку він використав з веб-порталу «Evocation.info», який має ознаки медіа-ресурсу. Наслідки публікації статті мали безпосередній негативний вплив на позивача та його бізнес.
В апеляційній скарзі на додаткове рішення представник позивача просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про компенсації витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Доводи скарги зводяться до того, що оплата послуг за надану відповідачу правничу допомогу була здійснена не адвокату, а фізичній особі-підприємцю. Крім того, оплата послуг здійснювалась раніше за складання та підписання відповідного акту.
У відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду представник ПП «Круглий двір» - адвокат Ключенкова Х.В. просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. На думку представника, у спірній статті викладена власна думка автора про позивача, тобто є оціночним судженням, яке не містить фактичних даних. Думка автора статті була сформована виходячи з публічної інформації в мережі Інтернет. Звертає увагу на покази свідків, якими підтверджується опублікована у статті інформація про позивача. Вважає, що позивачем не доведені негативні наслідки від опублікованої в статті інформації.
У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду представник ПП «Круглий двір» - адвокат Ключенкова Х.В. просить скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін. Вважає доведеною суму витрат за надану правничу допомогу, а також факт надання такої допомоги, тобто доводи позивача про оплату вартості наданих послуг на рахунок фізичної особи-підприємця не спростовують надання таких послуг адвокатом та їх реальну оплату.
Відповідно до ч. 1 – ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду та додаткове судове рішення в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 квітня 2023 року у випуску №16 (1189) щотижневої газети м. Тростянець Сумської області «Круглий двір», на сторінці № 2, була опублікована стаття «Колаборантів має спіткати неминуче покарання», у якій крім іншого, викладена наступна інформація: «У базі російських пропагандистів та поплічників окупаційного режиму «Evocation», основаній на інформації від добровольців знаходиться й двоє тростянчан – ОСОБА_2 та ОСОБА_8 » «Ми знаємо про злочинців усе: їхні імена, їхні біографії, де вони живуть та з ким у шлюбі. Ми переконані, що привертаючи увагу до цих людей, допоможемо їх знайти та покарати. Наші спеціалісти ретельно перевіряють усі дані, аби могли викрити тих, хто дійсно винний» - Говорять викривачі колаборантів. «Про іншого шанувальника росії, ОСОБА_9 , база «Evocation», повідомляє наступне: « ОСОБА_11 , депутат і зрадник в одній особі - ОСОБА_1 , він же Розвідник, народився у місті Тростянець, Сумська область. Майже все своє життя ОСОБА_12 проведе у цьому місті - вивчиться у школі, відкриє бізнес, стане депутатом, а потім зрадником. До речі про бізнес. ОСОБА_13 не схотів «працювати на дядька», а тому вирішив стати бізнесменом. Починав він із власного фермерського господарства, проте на цьому не зупинився і зміг привласнити собі цегельню в Тростянці і відкрив підприємство з виробництва і торгівлі цеглою. Гарний початок, але цього ОСОБА_12 виявилося замало, і він вирішив стати депутатом у Тростянецькій міськраді. ОСОБА_7 балотувався до міськради від політичної партії «Наш Край» і виграв вибори, ставши депутатом. За час своєї каденції будь-якими ініціативами щодо покращення рівня життя своїх виборців ОСОБА_12 не відзначився, але незабаром городяни дізнаються, хто він насправді. Після початку вторгнення РФ в Україну 24 лютого 2022 року та входу російських окупаційних сил до Тростянця, ОСОБА_2 зрадив Україну і перейшов на бік ворога. Окупантів ОСОБА_13 забезпечував усім необхідним – житлом, технікою, продовольством та інформацією про позиції ЗС України. Так він став мерзенним зрадником України. За «співпрацю» з ворогом ОСОБА_6 загрожує суворе покарання, яке його неминуче спіткає…» (а.с. 13-20).
Відповідачем визнано, що інформація, яка була опублікована в статті, міститься на Інтернет-сайті «Evocation».
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що статтю з приводу якої судом розглядається спір, він читав у газеті «Круглий двір». З позивачем він знайомий з 1971 року. Це його кум і йому соромно за нього. Вважає, що у статті немає такої інформації, яка б принижувала ОСОБА_1 . Позивач очолював Тростянецьку цеглу, балотувався на посаду міського голови, був першим у списку депутатської групи політичної партії «Наш край», яка йшла на вибори до Тростянецької міської ради, фактично керував групою «Нашого краю» в Охтирській райраді, до цього був депутатом обласної ради від партії «Регіонів», був депутатом міської ради від різних політичних партій. З кінця 1990-х років позивач веде активну політичну діяльність, особисто брав участь у створенні коаліції партії «Наш край» з партією ОПЗЖ, лобіював призначення ОСОБА_16 на посаду заступника голови Охтирської райради. Тобто бере активну участь у політичному житті громади. Ще до початку повномасштабного вторгнення у позивача були проросійські погляди, що проявлялося у ряді публікацій, які він здійснював у Фейсбук на сторінці «Тростянець без обмежень». Це був ряд публікацій антиукраїнського, проросійського, антипрезидентського характеру. Також була публікація про позиціонування Росії рідним домом. Перед війною ОСОБА_1 активізував свою антиукраїнську діяльність, поширюючи різні публікації, це були перепости інших антиукраїнських публікацій, за які зараз існує кримінальна відповідальність. Крім того, ОСОБА_1 організовував у Тростянці святкування 9 Травня, коли вся країна перейшла на «поминальні» настрої, то останній святкував в контексті «червоного прапора», зокрема в 2021 на 9 Травня організував у Тростянці марш-пробіг, де зібралося близько 50-60 машин з червоними прапорами. Коли ОСОБА_1 був депутатом, то не відвідував державні свята, не був на похованнях хлопців, які гинуть від російської окупації, де треба висловити свою вдячність за подвиг кожного загиблого. Усі зв`язки ОСОБА_1 були більше з проросійськими політичними партіями. Після повномасштабного вторгнення позивач почистив свої сторінки у соціальних мережах, виїхав у м. Охтирка. Жодного разу позивач не запитував про потреби відновлення Тростянецької громади. Йому відомо про наявність кримінального провадження відносно політично близької людини ОСОБА_1 – ОСОБА_17 . Це депутат Охтирської районної ради від партії «Наш край», якого обвинувачують в державній зраді під час окупації Тростянецької громади. ОСОБА_17 перебував у Тростянці, був на тісному зв`язку з ОСОБА_1 , саме той давав вказівки що робити ОСОБА_17 . У кримінальному провадженні були озвучені факти від пожежної служби ДСНС, міськгазу, обленерго, що ОСОБА_1 їм дзвонив і розповідав як виїжджати, що він має зв`язок з росіянами і він це все вирішить. Тобто була налагоджена така мережа певної співпраці з окупантами на території Тростянецької громади, і цією співпрацею фактично займався та керував процесом ОСОБА_1 , перебуваючи в Охтирці. Він не вважає ОСОБА_1 своїм опонентом. У 2020 році на виборах міського голови ОСОБА_1 був його політичним опонентом, але відносини з ним через це не загострилися, вони не сварилися. Їхні політичні погляди на майбутнє м. Тростянець зараз розходяться, оскільки у нього погляди проукраїнські, проєвропейські, а у ОСОБА_1 – проросійські, антиукраїнські, і на цьому будується політика останнього. Про активну політичну позицію ОСОБА_1 свідчить і те, що останній після 2020 року особисто брав участь у сесіях районної ради, коли обирали ОСОБА_16 заступником голови районної ради, тобто брав участь у політичному житті району, навіть склавши мандат депутата міської ради. На момент виходу статті в газеті ОСОБА_1 був керівником політичної групи «Наш край» в Охтирському районі. Лідером цієї партії є ОСОБА_18 , який обвинувачується у державній зраді, тому вважає, що підбирав собі людей з такими ж політичними поглядами. Усі депутати партії «Наш край» мають проросійські погляди. До війни росіяни намагалися впливати на політичну діяльність. ОСОБА_1 потрапив у коло інтересів команди ОСОБА_19 , який був головою РДА. У кінці 1990 років відбувалася приватизація та на ОСОБА_1 було оформлено цегельний завод. Після того як ОСОБА_19 звільнився, то ОСОБА_1 став власником заводу. В ті часи нічого без волі керівництва Тростянецького району не вирішувалося. Усі питання по організації купівлі-продажу цього заводу вирішував ОСОБА_19 , а не ОСОБА_1 . Вважає, що постраждали акціонери заводу, оскільки ніхто з них не отримав жодних дивідендів, жодної копійки від продажу активів заводу. Йому відомо, що ОСОБА_19 з цього приводу був злий та направляв перевірки на завод. Про те, що ОСОБА_1 перейшов на бік ворога, йому стало відомо з відео засідання суду. У друзів ОСОБА_1 поселялися росіяни. Створювався позитивний клімат для російських військових. На цегельному заводі розміщувалися російські військові, ремонтували техніку, топили баню. Також у ОСОБА_1 була ферма, де були свині чи барани. Працівники ОСОБА_1 різали худобу на фермі, але не було жодної інформації про те, що м`ясо роздавали людям. Вважає, що ОСОБА_1 міг пробиратися до м. Тростянець, оскільки мав зв`язок з росіянами. Питання про те, чи вчинив злочин ОСОБА_1 , належить до компетенції правоохоронних органів. Вважає, що ОСОБА_1 створював передумови входу росіян на територію громади.
Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що він читав статтю в газеті про ОСОБА_1 . На його думку, там викладена правдива інформація, оскільки у попередні роки, до 24.02.2022, позивач вів проросійську позицію. На сторінці ОСОБА_1 у «Фейсбук» було багато інформації про те, що ми з Росією один народ, привітання « ОСОБА_21 » з днем народження. Після 24.02.2022 вся інформація зникла з мережі. В судовій справі відносно ОСОБА_17 за ст. 111 КК України, була інформація від двох служб Тростянецької громади – Тростянецький РЕМ та служба ДСНС СДПЧ-24, де ОСОБА_1 під час окупації телефонував ОСОБА_22 - працівнику ДСНС, і казав, що в разі якихось незрозумілих екстрених ситуацій координатором між російськими військовими та безпосередньо СДПЧ може виступати ОСОБА_17 . Аналогічна ситуація була і по Тростянецькому РЕМ, де також ОСОБА_1 телефонував керівнику та казав, що ОСОБА_17 може супроводжувати до місць пориву електромережі працівників і гарантувати їх безпеку. Цю інформацію він доводив до відома суду. У 2021 році ОСОБА_1 організовував автопробіги з радянськими прапорами. У відео було зафіксовано як ОСОБА_1 організовував цей захід. У ситуації, яка зараз склалася в Україні, винні також ті, хто очікував Росію та ОСОБА_21 на території України. Він не є політичним опонентом позивача, однак не погоджується з наративами ОСОБА_1 щодо прихильності до Російської Федерації. Враження стосовно того, що ОСОБА_1 вчинив злочин було і раніше, до виходу газети. Враховуючи, що позивач підтримував Росію до повномасштабного вторгнення, то він вважає, що позивач перейшов на бік ворога раніше за 24 лютого 2022 року. Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_1 продовжив працювати з ворогом, налагоджував контакти з російськими військовими.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що в статті відповідача викладена власна думка автора відносно позивача, яка не містить посилання на жоден факт, який може бути перевірений на достовірність, а відображає власну критичну оцінку автором діяльності позивача, тобто є оціночним судженням. Отже, така інформація не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості. Також у статті викладені фактичні твердження про інформацію стосовно позивача, яка міститься у базі російських пропагандистів та поплічників окупаційного режиму під назвою «Evocation». Відповідна інформація оформлена як цитати з посиланням на джерело. Позивачем визнано факт наявності такої інформації на відповідному Інтернет-ресурсі, тому такі обставини не підлягають доказуванню. Відтак зазначені фактичні твердження є достовірними. Відтак, суд вважав, що відсутні визначені законом підстави для визнання недостовірною та спростування інформації, яка була опублікована 20 квітня 2023 року у випуску № 16 (1189) щотижневої газети м. Тростянець Сумської області – «Круглий двір» на сторінці № НОМЕР_1 під назвою «Колаборантів має спіткати неминуче покарання». Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначив, що оскільки позивачем не було доведено вини відповідача у заподіянні шкоди, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині.
Вирішуючи питання компенсації відповідачу понесених витрат за надану правничу допомогу, суд встановив, що письмовими доказами підтверджено відповідні витрати на суму 16000 грн. При цьому суд спростував доводи позивача про те, що договір про надання правничої допомоги укладався з адвокатом як фізичною особою, проте акти виконаних робіт підписувались фізичною особою-підприємцем, зазначивши, що ця обставина не спростовує факт понесення відповідачем витрат за надану адвокатом правничу допомогу. Водночас, суд урахував доводи позивача щодо завищеного розміру витрат за послуги по складанню відзиву на позовну заяву та за участь у судових засіданнях. Відтак, суд зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 10000 грн, який є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками з наступних підстав.
Положеннями ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Частиною 1 ст. 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
У постанові Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 607/4318/16-ц зроблено висновок, що «оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати».
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Також у п. 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Фактичним твердженням є логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.
Верховний Суд у постанові від 20 травня 2019 року у справі № 591/7099/16-ц зазначив, що за своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Отже, спростуванню підлягає тільки поширена недостовірна інформація і саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 117 Закону України «Про медіа» суб`єкти у сфері медіа та їх працівники не несуть відповідальності за поширення інформації, забороненої цим Законом, а також інформації, що не відповідає дійсності, порушує права і законні інтереси особи, якщо ця інформація є дослівним або у переказі без спотворення суті відтворенням матеріалів, опублікованих іншим зареєстрованим медіа, або точним за змістом відтворенням оригінальних матеріалів іноземного медіа з посиланням на них.
У постанові Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року, справа №757/4403/16-ц (провадження №61-19243св18), зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду, що у статті газети «Круглий двір» під назвою «Колаборантів має спіткати неминуче покарання» викладена власна думка автора про те, що позивач є шанувальником росії. Таке висловлювання автора статті не містить посилання на жоден факт, який може бути перевірений на достовірність, а відображає власну критичну оцінку автором діяльності позивача, тобто є оціночним судженням, а відтак інформація у статті не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості.
Викладені у статті фактичні твердження про інформацію стосовно позивача міститься у базі російських пропагандистів та поплічників окупаційного режиму під назвою «Evocation» та оформлена як цитати з посиланням на джерело. Оскільки позивачем визнано факт наявності такої інформації на відповідному Інтернет-ресурсі, тому обставини щодо змісту викладеної інформації не підлягають доказуванню, а фактичні твердження є достовірними.
Отже, відсутні передбачені законом підстави для визнання недостовірною та спростування інформації, яка була опублікована 20 квітня 2023 року у випуску № 16 (1189) щотижневої газети м. Тростянець Сумської області – «Круглий двір» на сторінці № НОМЕР_1 під назвою «Колаборантів має спіткати неминуче покарання».
Погоджується колегія суддів також і з висновками місцевого суду, викладеними у додатковому судовому рішенні.
Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розмір понесених відповідачем витрат на загальну суму 16000 грн за надану професійну правничу допомогу адвоката доведено наступними письмовими доказами: договір про надання правової допомоги № 232 від 28 червня 2023 року; акт №1 від 04 липня 2023 на суму 4000 грн за послугу складання та відправлення відзиву; акт № 2 від 26 липня 2023 року на суму 1500 грн за послугу участі у судовому засіданні 26 липня 2023 року; акт № 3 від 26 липня 2023 року на суму 1500 грн за послугу складання та направлення через електронний суд заперечень на відповідь на відзив; акт № 4 від 15 вересня 2023 року на суму 1500 грн за послугу участі у судовому засіданні 15 вересня 2023 року; акт № 5 від 09 жовтня 2023 року на суму 3000 грн за послугу участі у судовому засіданні 09 жовтня 2023 року; акт № 6 від 06 листопада 2023 року на суму 1500 грн за послугу участі у судовому засіданні 06 листопада 2023 року; акт № 7 від 28 листопада 2023 року на суму 1500 грн за послугу участі у судовому засіданні 28 листопада 2023 року; акт № 8 від 22 грудня 2023 року на суму 1500 грн за послугу участі у судовому засіданні 22 грудня 2023 року; рахунки на оплату: № 232/1 від 30 червня 2023 року, №232/2 від 26 липня 2023 року, № 232/3 від 26 липня 2023 року, № 232/4 від 15 вересня 2023 року, № 232/5 від 09 жовтня 2023 року, № 232/6 від 06 листопада 2023 року, № 232/7 від 28 листопада 2023 року, № 232/8 від 22 грудня 2023 року; виписки про рух коштів по рахунку адвоката Ключенкової Х.В. за 03 липня 2023 року, 27 липня 2023 року, 15 серпня 2023 року, 03 жовтня 2023 року, 11 жовтня 2023 року, 17 листопада 2023 року, 05 грудня 2023 року.
Водночас, як правильно встановлено місцевим судом, послуги адвоката за складання відзиву на позовну заяву, на що витрачено 2,6 години, а вартість роботи склала 4000 грн, а також послуга за участь у судовому засіданні 09 жовтня 2023 року, на що витрачено 1 годину, а вартість роботи склала 3000 грн, є завищеними, оскільки вартість однієї години роботи адвоката становить 1500 грн. При цьому відзив на позовну заяву з огляду на його зміст та об`єм виконаної адвокатом роботи не міг складатись 2,6 годин, а загальна тривалість участі адвоката у судових засіданнях становить не 7 годи, а 5 год. 45 хв.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про зменшення суми компенсації витрат відповідача за послуги адвоката до 10000 грн.
Суд першої інстанції належним чином мотивував рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, колегія суддів до уваги не бере.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Ухвалюючи судові рішення у даній справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшовши правильного висновку про відмову у задоволенні позову, та часткову компенсацію витрат за надану правничу допомогу.
Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                                             п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Матішинця Василя Васильовича залишити без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 22 грудня 2023 року та додаткове рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 04 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина