Справа № 456/1196/24                                Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С. 
Провадження № 33/811/663/24                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стийського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 16 лютого 2024 року, о 22 год. 35 хв. в с. Загірне по вул. С.Стрільців, Стрийського району, Львівської області, керував транспортним засобом «Opel Zafira» н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6820» №0418, результат тесту 0,31 ‰, чим порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В мотивах апеляційної скарги зазначає, що постанову місцевого суду він вважає незаконною та необґрунтованою.
Наголошує, що він не визнає вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він заїхав на подвір`я та запаркувався, після чого до нього підійшов працівник поліції та запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на який він погодився, підійшов до службового автомобіля працівників поліції де був заздалегідь підготовлений газоаналізатор.
Повідомляє, що алкоголю він не вживав, проте прилад показав результат 0,31 проміле, після чого він повідомляв працівника поліції, що пив безалкогольне пиво.
Звертає увагу, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а місцевим судом безпідставно відмовлено у закритті провадження у справі.
ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дмитрович Н.В. у судове засідання апеляційного суду не прибули, про причини неявки не повідомили, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, адвокат Дмитрович Н.В. подала заяву про розгляд справи у його відсутності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та заяви адвоката Дмитрович Н.В., про розгляд справи у її відсутності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дмитрович Н.В.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 752852 від 16 лютого 2024 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Zafira» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з згоди водія, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу, з застосуванням приладу «Alcotesr 6820 Drager», результат 0,31 проміле, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився;
- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 2а), з якої вбачається, що огляд було проведено о 22 год. 39 хв., 16 лютого 2024 року, результат 0,31 проміле, із результатом водій ознайомлений;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), згідно із яким у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці), результат 0,31 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 лютого 2024 року (а.с. 4), з якого встановленого, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі; 
- рапортом старшого лейтенанта поліції Н. Комара (а.с. 5), з якого вбачається, що працівниками поліції було виявлено автомобіль «Opel Zafira» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який було зупинено у зв`язку із порушеннями ПДР України, під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці), у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, на що водій погодився (результат огляду 0,31 проміле);
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1457405 від 16 лютого 2024 року (а.с. 6), відповідно до якого водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Opel Zafira» д.н.з. НОМЕР_1 , опитування водія ОСОБА_1 , під час якого у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), працівниками поліції запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, надано трубочку на вибір, перевірено газоаналізатор на вміст алкоголю (прилад чистий), проведено тестування водія, результат якого показав 0,31 проміле, з результатом водій погодився, після чого патрульний повідомив ОСОБА_1 , що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,
Доводи апелянта, що у працівників поліції був заздалегідь підготовлений газоаналізатор, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було описано вище за текстом.
Твердження апелянта, що він не вживав алкоголю, а пив лише безалкогольне пиво, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки водій погодився із результатом газоаналізатора.
Аргументи ОСОБА_1 , що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, окрім того після проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» з результатом приладу (0,31 проміле) був ознайомлений працівниками поліції та погодився із таким.
Що стосується аргументів апелянта, що місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотанні про закриття провадження у справі, апеляційний суд розцінює такі критично, оскільки місцевим судом дотримано вимог ст. 245, 252,280 КУпАП.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         Партика І.В.