УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/2431/23 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А.В. 
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/2431/23 за  позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В., 

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка проживає у квартирі АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище у вказаному житловому будинку.
       Позивачка вказує, що 20 березня 2023 року, о 2 годині ночі, з вини ОСОБА_2 , яка забула закрити крани у ванній кімнаті своєї квартири, сталося залиття належного їй житлового приміщення. 
       Відповідно до акта обстеження її квартири, складеного комісією у складі працівників ОСББ « Добробут» 20 березня 2023 року, внаслідок залиття були пошкоджені ванна кімната та коридор.
        ОСОБА_2 не надала доступ до квартири АДРЕСА_2 й відмовилася у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки.
       Відповідно до висновку про оцінку майна збитки внаслідок залиття належної їй квартири становлять 27714 грн.
       Позивачка вказує, що окрім завданої матеріальної шкоди, їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 15000 грн.
       Враховуючи вищезазначене, просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 27714 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а також 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
       Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
       Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16272 грн. 90 коп. на відшкодування майнової шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
       Стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_3 1132 грн. 32 коп. судових витрат.
       В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що наявний в матеріалах справи акт від 20 березня 2023 року не містить висновків щодо причин залиття, а зафіксовані у ньому пошкодження квартири неконкретизовані ( відсутня вказівка на місце розташування плям та затікань, їх кількість, площу тощо). Окрім того, вказаний акт не затверджений керівником ОСББ «Добробут +» та у ньому не вказано повністю посаду члена комісії, який входив до її складу. Окрім того, до складу комісії включено особу, яка не є представником організації ( підприємства), що здійснює обслуговування внутрішньобудинкових мереж.
       Акт оцінювача про розмір матеріальної шкоди ґрунтується виключно на припущеннях оцінювача й не містить об`єктивних даних щодо вартості ремонтних робіт.
       Стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що вона була належним чином повідомлена про комісійне обстеження та відмовилася брати у ньому участь й не допустила членів комісії до належної їй квартири.
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище у цьому житловому будинку.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надала суду акт обстеження належної їй квартири, складений комісією ОСББ « Добробут +» у складі майстра Асоціації « ОСББ Калина» ОСОБА_5 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 , заступниці голови правління ОСББ « Добробут +» ОСОБА_7 20 березня 2023 року про те, що у вказаній квартирі затоплені ванна кімната та коридор. При обстеженні встановлено, що водяні та каналізаційні мережі без пошкоджень.
Внаслідок затоплення наявні вологі плями в коридорі, розміром від 0,5 до 1 кв.м.
Причину затоплення комісією не встановлено, тому що власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не надала доступ до квартири.
Звітом про оцінку майна, складеним ФОП ОСОБА_8 16 квітня 2023 року встановлено, що вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , становить 27714 грн., з яких 16272 грн. 90 коп, - для відновлення передпокою.
Вартість вказаного звіту становить 1200 грн.
Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачка визнала ту обставину, що у 2019 року з її вини сталося залиття належної позивачці квартири. Проте, заперечила свою причетність до залиття квартири, яке відбулося 20 березня 2023 року.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт залиття належної позивачці квартири підтверджується актом від 20 березня 2023 року, а розмір матеріальної шкоди визначений звітом про оцінку майна від 16 квітня 2023 року.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази на спростування своєї вини має надати відповідач.
Відповідно до положень частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, за змістом частини 2 статті 1166 ЦК України, якщо у процесі розгляду справи презумпція вини заподіювача шкоди не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність його вини.
Відповідачкою не надано доказів, які б спростували її вину у залитті квартири АДРЕСА_1 .
Стверджуючи про те, що залиття вказаної квартири сталося не з її вини, відповідачка не вживала жодних заходів з метою підтвердження даної обставини, й не надала членам комісії можливість обстежити належну їй квартиру,
Оскільки презумпція вини ОСОБА_2 у залитті належної ОСОБА_1 квартири не спростована, відповідачка зобов`язана відшкодувати позивачці спричинену матеріальну шкоду та моральну шкоду.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2023 року,- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді :