ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 р.	Справа № 440/10765/23	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Кривенко Т.С.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2023, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, повний текст складено 01.01.24 по справі № 440/10765/23
за позовом                    ОСОБА_1      
до                  Головного управління Національної поліції в Полтавській області                             
    про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.07.2023 № 1270 “Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності”;
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції України в Полтавській області від 13.07.2023 № 351 о/с по особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";
- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області з 13.07.2023;
- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Полтавській області на користь позивача, ОСОБА_1 , суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області “Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності” від 12.07.2023 № 1270 виданий не у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач вказував, що в обґрунтування наказу зазначено, що за результатами проведеного службового розслідування факти управління ОСОБА_1 автомобілем, відмови від огляду з метою встановлення стану сп`яніння, порушення вимог пп. «б» п. 9.2., пп. «а» п. 2.1.а Правил дорожнього руху України знайшли своє підтвердження, однак не наведено, на якій підставі такі факти знайшли підтвердження, на яких доказах ґрунтується дане твердження, яким чином під час службового розслідування оцінювалися докази, а також яким чином одні докази переважали над іншими.
Позивач наголошував, що 05.07.2023 о 00:53, не перебуваючи на службі та не виконуючи службових обов`язків, рухався на передньому пасажирському сидінні власного автомобіля «Kia Magentis», д.н.з. НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , при цьому за кермом вказаного автомобіля знаходилася його дружина ОСОБА_2 , на задніх пасажирських сидіннях знаходилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейських позивач передав дитину, яка спала на його руках, ОСОБА_3 на заднє пасажирське сидіння, що, напевно, невірно було кваліфіковано поліцейськими як те, що позивач з дружиною помінялися місцями, в результаті чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП, а також постанову про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. В ході службового розслідування, розпочатого після вказаних подій, уповноваженими співробітниками було здійснено опитування всіх учасників події, а саме: патрульних поліцейських, військовослужбовців, які приймали участь у патрулюванні разом із працівниками поліції, а також позивача, його дружину та пасажирів автомобіля і у письмових поясненнях позивачем викладено події, як описано вище, проте відповідачем взято до уваги, що членами екіпажу патрульної поліції встановлено, що водій та пасажир транспортного засобу помінялися місцями. Однак, за твердженням позивача, із відеозапису, здійсненого на боді-камеру працівників поліції, слідує, що факт того, що у салоні здійснювалися якісь переміщення, бачив лише один працівник поліції, оскільки другий працівник поліції повільно йшов до автомобіля, поки йому колега не крикнув «вони пересідають». Позивач зауважував, що йому незрозуміло, які працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки працівники поліції у випадку можливого виявлення у діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП лише фіксують дану подію у протоколі вчинення адміністративного правопорушення та збирають відповідні матеріали для передачі до суду, а суд вже встановлює наявність правопорушення, при цьому протокол про вчинення правопорушення та рапорт працівника поліції не є доказами по такій справі.
Отже, на переконання позивача, основне порушення, за яке його притягнуто до відповідальності, а саме, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутнє з огляду на відсутність такого обов`язку як пасажира транспортного засобу, інші порушення Дисциплінарного статуту НПУ, Правил етичної поведінки поліцейських, у своїй суті випливають із вказаної відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Стосовно порушення пункту 4 рішення Ради оборони Полтавської області від 04.04.2023 № 40, в якому встановлено час комендантської години, то позивач вважає, що міра покарання у вигляді звільнення із Національної поліції України за вказане порушення є об`єктивно занадто суворим. Крім того, у Кодексі про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України не передбачено відповідальності за порушення комендантської години.
Поміж іншого, позивач зауважував, що відповідачем при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності не враховано обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, те, що позивач не мав незнятих дисциплінарних стягнень, виконував професійну діяльність відповідно до чинного законодавства, за час служби отримував відзнаки і подяки.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.07.2023 № 1270 “Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності”. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Полтавській області від 13.07.2023 № 351 о/с по особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 14.07.2023. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.07.2023 по 20.12.2023 у розмірі 145 584 грн (сто сорок п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Допущено рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 14.07.2023 та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 27    297 грн (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто сім гривень).
ГУНП в Полтавській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення адміністративного позову, подало апеляційну скаргу , вважає , що при вирішенні справи судом допущено порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає , що керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги комендантської години, ОСОБА_1 вчинив діяння, несумісне з його посадою, оскільки він скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, незалежно від того визнаний він чи ні винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує , що поза увагою суду першої інстанції лишився той факт, що відеофіксація події відбувалася у темну пору добу, а відтак відеозапис не може у повній мірі відтворити те, що в момент запису бачили присутні. У даному випадку відеозапис достеменно підтверджує факт зупинки 05.07.2023 о 00:53 год автомобіля KIA Magentis н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_2 належить позивачу . До матеріалів судової справи долучено письмові пояснення поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП НП України сержанта поліції ОСОБА_5 , яка вказала, що рухаючись у напрямку зупиненого автомобіля, вона помітила через заднє скло, що водій та пасажир спереду міняються між собою місцями, дана подія добре проглядувалася через заднє скло, оскільки останнє просвічувалось фарами поліцейського автомобіля. Аналогічні пояснення були надані в ході проведення службового розслідування інспектором роти № 2 взводу № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 . Вищенаведені пояснення підтверджені на поліграфі та під час допиту у якості свідка поліцейську ОСОБА_5 та поліцейського ОСОБА_6 . Позивач відмовився від проходження психофізіологічного інтерв`ю з використанням комп`ютерного поліграфу. Поза увагою суду першої інстанції лишилося те, що патрульними поліцейськими встановлено факт відсутності у ОСОБА_2 (дружини позивача) дійсного водійського посвідчення. Вказаний факт також підтверджений у судовому засіданні під час допиту ОСОБА_2 у якості свідка. Так, відповідно до послужного списку ОСОБА_1 , останній одружився з ОСОБА_2 26.11.2010, тобто саме цього дня дружина позивача змінила прізвище з дівочого на « ОСОБА_7 ». Відповідно до п. 25 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (далі – Положення № 340) обмін посвідчення водія проводиться у разі зміни персональних даних власника (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), стать). Відповідно до п. 252 Положення № 340 у разі зміни персональних даних (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), стать) власник посвідчення водія зобов`язаний здійснити його обмін не пізніше десяти днів з дня отримання нового документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи. Тобто, обмін такого посвідчення є не правом його власника, а обов`язком. Із викладеного вбачається, що посвідчення водія ОСОБА_2 не дійсне протягом 13 років. Вказане спростовує доводи позивача про те, що саме його дружина перебувала за кермом автомобіля. Водночас свідком дружиною позивача ОСОБА_2 підтверджено у судовому засіданні той факт, що водійське сидіння при відкритті дверей поліцейським ОСОБА_6 знаходилось у крайньому задньому положенні (що з огляду на зріст ОСОБА_2 , не дало б змоги останній керувати транспортним засобом). Вказане підтверджує достовірність пояснень поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , наданих під час проведення службового розслідування. Однак судом першої інстанції не надано жодної оцінки вказаним обставинам. Звертає увагу на абсолютно різні показання свідків щодо часу прибуття до автомобіля позивача військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, ОСОБА_2 зазначено, що військові підійшли до машини через 4-5 хвилин після зупинки автомобіля. Відповідно до свідчень ОСОБА_3 військовослужбовці підійшли до автомобіля через 15-20 хвилин. Згідно із свідченнями ОСОБА_4 військовослужбовці підійшли до транспортного засобу через 20-30 хвилин. Разом з тим, як вбачається з наявного у справі відеозапису, а саме з бодікамери ОСОБА_6 , військовослужбовці вийшли з поліцейського автомобіля та підійшли до транспортного засобу Kia Magentis протягом 15 секунд після зупинки автомобіля. Однак судом першої інстанції не надано жодної оцінки встановленому факту. Вказує, що майор поліції ОСОБА_1 (який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, та у межах службового розслідування визнав вживання алкогольних напоїв), рухаючись автомобілем 05.07.2023, після 00.00, вулицями м. Полтава, порушив вимоги п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40, оскільки в цей проміжок часу перебував поза службою у побуті та не виконував жодних службових завдань чи розпоряджень керівництва Кременчуцького РУП ГУНП чи ГУНП в Полтавській області. Законодавець встановив підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським зазначених вище вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Виходячи з вищенаведеного, майор поліції ОСОБА_1 , як працівник правоохоронного органу, повинен вимагати від громадян безумовного дотримання вимог чинного законодавства, але своєю поведінкою та вчинками сам допустив їх порушення. Поведінка майора поліції ОСОБА_1 свідчить про відсутність у нього почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та несумісна з подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України. Допущений майором поліції ОСОБА_1 , дисциплінарний проступок слід розцінювати як тяжкий. Так, у період дії правового режиму воєнного стану, будучи представником правоохоронного органу ОСОБА_1 допустив керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що таке діяння несумісне з подальшим проходженням служби в поліції, оскільки він скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, незалежно від того визнаний він чи ні винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ураховуючи викладене, наказом ГУНП в Полтавській області від 12.07.2023 № 1270 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Накладене на позивача дисциплінарне стягнення було виконано шляхом видання наказу ГУНП в Полтавській області від 13.07.2023 № 351 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів Національної поліції України за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). З наведеного вбачається, що при виданні оскаржуваних позивачем наказів ГУНП в Полтавській області діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому жодних порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 . Посилаючись на обставини та обгрунтування , викладенні в апеляційній скарзі , просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 440/10765/23 і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Позивач до суду подав відзив , проти доводів апеляційної скарги заперечує. Вважає , що 
судовим рішенням Октябрского районного суду м. Полтави  у справфі № 554/6182/23 було встановлено, що ОСОБА_1 ніякого адміністративного правопорушення не вчиняв, докази, які були зібрані в даній справі були визнані неналежними та недопустимими, а тобто твердження Апелянта про перебування ОСОБА_1 в алкогольному сп`янінні, керуванні транспортним засобом та і саме вчиненні проступку, проти інтересів служби не відповідають дійсності. ОСОБА_1 не заперечує того факту, що рух в передній частині салону автомобіля був, а саме він передавав з переднього на заднє сидіння пасажиру свою малолітню дитину, але пересідання водія с пасажиром не було, що було встановлено рішенням Октябрського районного суду та підтверджено свідками в справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тобто вказаний факт в Апеляційній скарзі не відповідає дійсності та спотворює покази які надала свідок ОСОБА_5 . Вказує , що свідок ОСОБА_6 дав пояснення суду, що особисто не бачив пересідання водія та пасажира в автомобілі, бачив лише коливання автомобіля, звук, який йому нагадував віддвигання пасажирського сидіння та якусь метушню в автомобілі, тобто сам факт пересідання він не бачив, але зазначив, що з досвіду своєї служби він вважає, що це було, на його думку, саме пересіданням водія та пасажира. Крім того, до надання пояснення ОСОБА_6 суду, він надавав пояснення в службовому розслідування, відносно ОСОБА_1 де зазначав, що бачив пересідання, але суду надав інші пояснення, що свідчить, на нашу думку, в упередженості ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , з яким в нього був конфлікт, на думку Позивача. Дійсно ОСОБА_1 відмовився від проходження психофізіологічного інтерв`ю з використанням поліграфу, так як перебував в тривожно-деприсивному стані (консультативний висновок спеціаліста від 11.07.2023р. з лікарняного закладу наданий суду). Також, в ході службового розслідування ГУ НП в Полтавській області проведені психофізіологічного інтерв`ю з використанням поліграфу працівників УПП в Полтавській області. Вважаю, що вони не можуть бути використані в службовому розслідуванні, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, так як по-перше – даний висновок поліграфа виданий працівником ГУ НП в Полтавській області, що підтверджує його упередженість та заінтересованість, а по-друге - Процесуальним законодавством опитування з використанням поліграфу не віднесено до джерел доказів. Також вказує , що дійсно дружина позивача ОСОБА_2 має посвідчення на своє дівоче прізвище, що в цілому не відповідає приписам діючого законодавства, але з-за свого незнання законодавства не змінила посвідчення водія (з дівочого прізвища на Калашник), але в суді нашою стороною заявлялося, що ОСОБА_2 неодноразово керувала вказаним транспортним засобом та притягувалася раніше до адміністративної відповідальності за інші порушення ПДР України керуючи саме вказаним транспортним засобом і це не було спростовано Відповідачем по справі. Крім того, вказане порушення не є обставиною, що вказує, на неправдивість пояснень нашої сторони, з приводу того, що транспортним засобом керувала ОСОБА_2 і взагалі вказаний факт не відноситься до предмета наших позовних вимог Крім того , ОСОБА_2 не повідомляла суду що водійське сидіння було віддвинуте в крайнє заднє положення, вона зазначила, що воно було лише віддвинуто назад, але в крайнє чи ні, вона не зазначала. Твердження Апелянта, що з огляду на зріст ОСОБА_2 вона не могла б керувати транспортним засобом є абсурдним, так як в дійсності, ОСОБА_2 пояснила суду, що так їй зручно керувати транспортним засобом, а Апелянт не проводив яких то дій, експериментів, оглядів і т.п. з ОСОБА_2 , щоб встановити чи могла, чи ні вона керувати даним транспортним засобом. Крім того і пояснення поліцейських з даного приводу не відповідають дійсності, так як вони також огляд з ОСОБА_2 не проводили, не оглядали, та не пропонували їй показати, як саме вона керує транспортним засобом в такому положенні, та й взагалі, згідно з відеодоказами оглянутими в суді свідок ОСОБА_5 взагалі не підходила до водійського сидіння, а свідок Рубан підходив декілька разів на незначний час і на даний факт не звертав уваги.
Також, у відзиві ОСОБА_1 вказує, що саме в його діях було протизаконного, що підривало авторитет поліції та що саме він вчинив, що він не дотримувався норм професійної етики, апелянтом не зазначається. 
З урахуванням того, що є судове рішення, яке вступило в законну силу та не було оскаржено в апеляційній інстанції, тобто встановлено, що адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, але інших дій, крім того, що апелянти вважають, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, суду надано не було і в судовому засіданні встановлено не було. Крім того, патрульні поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надали пояснення суду, що ОСОБА_1 на місці оформлення, відносно нього адміністративних матеріалів, вів себе адекватно і будь-яких порушень, з його боку, не було.
Також , вказує , що Порушення п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04.04.2023 № 40, в якому встановлено час комендантської години дійсно було, проте, міра покарання у вигляді звільнення із Національної поліції України за вказану норму є об`єктивно занадто суворою. Так, під час комендантської години працівники поліції мають право перевіряти документи й, відповідно, встановлювати правомірність перебування на вулицях та в інших громадських місцях. Однак, працівники поліції одразу встановили особу позивача, але навіть не поцікавилися правомірності, або причини знаходження його в громадському місці, дане питання навіть не підіймалося під час спілкування з працівниками поліції. Крім того, у Кодексі про адміністративні правопорушення та в Кримінальному кодексі України не передбачено відповідальності за порушення комендантської години, а тобто Позивач не порушив жодної норми закону
Крім того , ОСОБА_1 не заперечував факту вживання 1-го літра пива 04.07.2023р., але чи був він в алкогольному сп`янінні при складанні відносно нього адміністративного протоколу ніяким чином не встановлено, автомобілем ніяким 05.07.2023р. він не керував. Тим паче, складання вказаного протоколу закінчилося близько 03.00 05.07.2023 року, а через 6-ть годин, о 09.23, того ж дня, працівниками УГІ ГУ НП проведено ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, яким встановлено, що він не перебуває в алкогольному сп`янінні (0,00 проміле).
Вважає, що Наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності був винесений всупереч закону та був скасований Полтавським окружним адміністративним судом від 20.12.2023р. в справі № 440/10765/23 правомірно та на законних підставах. Просить суд повністю відмовити в апеляційних вимогах ГУ НП в Полтавській області та залишити в силі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. в справі № 440/10765/23.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги , наполягав на її задоволенні.
Представник позивача заеречував проти задоволення апеляційної скарги та наполягав на залишенні іі без задоволення , рішення суду першої інстанції просив залишити в силі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 проходив службу у ГУНП в Полтавській області на посаді слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції згідно наказу ГУНП № 228 о/с від 03.05.2023, що підтверджується відомостями послужного списку ОСОБА_1 (особистий № М-258239) /а.с. 59 - 64, т.1/.
05.07.2023 начальником УГІ ГУНП в Полтавській області в Полтавській області ОСОБА_8 складено на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області Євгена Рогачова доповідну записку /а.с. 97 – 98, т.1/, в якій повідомлено, зокрема, про те, що 05.07.2023 близько 00:53 екіпаж УПП в Полтавській області ДПП НП України, патрулюючи зону обслуговування в м. Полтава в складі поліцейського роти № 2 взводу № 2 сержанта поліції ОСОБА_5 , інспектора роти № 2 взводу № 2 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та військовослужбовців старшого лейтенанта ОСОБА_9 та старшого сержанта ОСОБА_10 , керуючи службовим автомобілем Mitsubishi Outander, н.з. НОМЕР_3 (на синьому фоні) по АДРЕСА_2 , помітили автомобіль марки Kia Magentis, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого, здійснюючи поворот праворуч у порушення п.п. 9.2. Б ПДР, не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху. Після зупинки членами екіпажу візуально встановлено, що водій та пасажир вказаного транспортного засобу обмінялися місцями, встановлено особу, що перебувала на передньому пасажирському сидінні автомобіля, яким виявився слідчий слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, майор поліції ОСОБА_1 , який заперечив факт керування транспортним засобом (власник автомобіля) та відмовився надавати посвідчення водія, та відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення БДР, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, які об`єднані в порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП. У зв`язку з наведеним викладено прохання за даним фактом призначити комісійне службове розслідування.
Наказом ГУНП в Полтавській області від 05.07.2023 № 649 «Про призначення та проведення службового розслідування» у зв`язку з надходженням інформації про можливе порушення службової дисципліни, Правил дорожнього руху України слідчим слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП майором поліції ОСОБА_1 , а також можливе порушення службової дисципліни іншими поліцейськими, призначено за вказаним фактом комісійне службове розслідування у формі письмового провадження /а.с. 103 – 112, т.1/.
В ході службового розслідування дисциплінарною комісією отримано копії адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , відеозаписи із портативних відеореєстраторів старшого інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_6 та поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , відео з автомобільного відеореєстратора по даному факту /а.с. 106 – 110, 205, т.1/, проведено психофізіологічне інтерв`ю з використанням комп`ютерного поліграфа співробітників НП ОСОБА_6 та ОСОБА_5 /а.с. 116 – 127, т.1/, отримано письмові пояснення позивача /а.с. 144 – 147, т. 1/, ОСОБА_3 /а.с. 140 - 141, т. 1/, ОСОБА_4 /а.с. 142 – 143, т.1/, ОСОБА_2 /а.с. 148 - 150, т.1/, ОСОБА_9 /а.с.151 – 152, т.1/, ОСОБА_10 /а.с. 153 – 154, т.1/, ОСОБА_5 /а.с. 155 – 157, т.1/, ОСОБА_6 /а.с. 158 – 160, т.1/, здійснено перегляд відеоматеріалів, залучених до матеріалів службового розслідування, про що складено відповідний акт від 12.07.2023 /а.с. 133, т.1/.
За наслідками службового розслідування дисциплінарною комісією складено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, Правил дорожнього руху, слідчим СВ Кременчуцького РУП ГУН майором поліції ОСОБА_1 , а також можливе порушення службової дисципліни іншими поліцейськими від 12.07.2023 (далі – Висновок службового розслідування) /а.с. 74 – 96, т.1/, який затверджено начальником ГУНП в Полтавській області Євгеном Рогачовим 12.07.2023.
     Дисциплінарною комісією встановлено та у Висновку службового розслідування зафіксовано, що « 05.07.2023, о 00:53, у м. Полтава, автопатрулем УПП в Полтавській області ДПП НП України у складі поліцейського роти № 2 взводу № 2 сержанта поліції ОСОБА_5 , інспектора роти № 2 взводу № 2 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 та старшого сержанта ОСОБА_10 під час патрулювання території обслуговування по вул. Лялі Убийвовк, 186, виявлено автомобіль марки Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснюючи поворот праворуч на вул. Федора Матвієнка, у порушення вимог п.п. «б» п. 9.2 ПДР України, не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху.
Після зупинки автомобіля Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , членами екіпажу візуально установлено, що водій та пасажир вказаного транспортного засобу обмінялися місцями.
У ході спілкування встановлено особу, що перебувала на передньому пасажирському сидінні автомобіля Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , яким виявився слідчий слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП майор поліції ОСОБА_1 , який є власником даного автомобіля та заперечив факт керування транспортним засобом, відмовився надавати посвідчення водія.
У свою чергу особа, що перебувала на водійському сидінні, представилася ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 ), вказавши, що керувала транспортним засобом саме вона. Надала поліцейським посвідчення водія категорії А, В (серія НОМЕР_5 ) видане 03.04.2009 Кременчуцьким ВРЕР.
В автомобілі Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , під час його зупинки перебували однорічний син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які представилися кумами останніх (перебували на задньому сидінні) та факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 заперечили.
Під час спілкування з водієм, працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а тому останньому в присутності двох свідків, з застосуванням нагрудного відеореєстратора було запропоновано пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на предмет підтвердження факту сп`яніння, у порядку визначеному законодавством, однак останній відмовився від проведення огляду, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
За фактом відмови від проходження огляду відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ААД № 045217 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, за порушення вимог п.п. «б» п. 9.2, п.п. «а» п. 2.1 ПДР України відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП (серія БАД № 359331) та його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, оскільки ОСОБА_1 під час керування автомобілем не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії».
Комісії надані відео файли (ехроrt-2ср78.mр4, YоuСut_20230705_082229611) подій за участі ОСОБА_1 з нагрудних відео реєстраторів, службового автомобіля, задіяних поліцейських, записані на диск DVD-R.
«Їх комісійним переглядом, а саме подій, що мали місце 05.07.2023 за участі ОСОБА_1 у м. Полтава, установлено, що водій автомобіля марки Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи поворот праворуч не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху.
Переглядом відео установити факт управління ОСОБА_1 автомобілем Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , не виявилось можливим. Під час відкриття поліцейським водійських дверей, за кермом перебувала ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 заперечував факт керування ним вказаним автомобілем під час його зупинки поліцейськими.
У той же час установлено факт відмови ОСОБА_1 від огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у встановленому законодавством порядку, ненадання присутнім поліцейським ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії, складання відносно нього адміністративних справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Окрім того, під час перегляду відео установлено, що поліцейські упевнені у тому, що водій та пасажир авто помінялися місцями, при цьому поліцейські не впевнені у наявності відео доказів їх переміни місцями.
Окремо слід зазначити, що під час комісійного перегляду наданих відео файлів установлено, що пасажир авто Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 під час розмови з поліцейським не заперечував з викладеною старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 інформацією щодо встановленого ним факту переміни місцями водія та пасажира, та саме керування транспортним засобом під час його зупинки ОСОБА_1 (запис о 00.10, файл ехроrt-2ср78.mр4).»
У Висновку службового розслідування враховано пояснення позивача, який пояснив, що «04.07.2023 біля 18.15, після завершення робочого дня, він на власному автомобілі Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , разом зі своєю дружиною - ОСОБА_2 та неповнолітнім сином Платоном виїхали до м. Полтава. Прибувши до м. Полтави та поспілкувавшись з батьком кумів, спустилися біля 20.40 до гаражу, який розташований біля будинку, де відпочивали, вживали алкогольні напої – пиво. Алкогольні напої вживав особисто разом з кумами у кількості 1 літр на присутнього, дружина пива не вживала, оскільки мала після відпочинку на автомобілі відвезти всіх до місця проживання кумів, де вони переночували.
Майор поліції ОСОБА_1 додав, що під час відпочинку 05.07.2023, біля 00.40, спрацював сигнал «повітряна тривога» та у зв`язку з тим, що гараж знаходиться поблизу об`єкта критичної інфраструктури вони зібралися, дружина сіла за кермо автомобіля Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , а він з сином на переднє пасажирське сидіння, куми ззаду на пасажирське сидіння та вони поїхали у напрямку проживання кумів. Під час руху позаду автомобіля помітили проблискові маячки червоного та синього світла, дружина зупинила автомобіль. Під час зупинки автомобіля передав сина пасажирам на заднє сидіння і в цей час двері водія відкрив поліцейський, якого він знає особисто - ОСОБА_13 , з яким вони проходили службу в одному підрозділі та мали неприязнені відносини з особистих мотивів. Після цього ОСОБА_6 став необгрунтовано звинувачувати його у перебуванні за кермом автомобіля та пересіданні на місце пасажира. Не погодившись з думкою поліцейського вийшов з салону автомобіля. ОСОБА_6 вказав, що має відео докази того, що вони з дружиною обмінялися місцями. Між ними виникла словесна сварка з даного приводу. Через деякий час ОСОБА_6 повідомив присутнім, що буде складати адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП відносно нього, на заперечення про те, що дружина перебувала за кермом поліцейський не реагував. У подальшому у присутності двох свідків поліцейський запропонував пройти освідування за допомогою алкотестеру «Драгер», він відмовився, пояснивши, що за кермом автомобіля під час його зупинки не знаходився. Окрім того відносно нього було винесено постанову за ст. 126 КУпАП. Після вказаних подій вони поїхали до місця проживання кумів. Після вказаних подій вони поїхали до місця проживання кумів.
Майор поліції ОСОБА_1 вказав, що складений відносно нього протокол за ст. 130 КУпАП та постанова за ст. 126 КУпАП є незаконними та такими, що складені безпідставно та вважає, що ОСОБА_6 маючи неприязнені відносини з ним склав дані адміністративні матеріали з метою вчинення помстита створення неприємностей на службі та у побуті.
Також майор поліції ОСОБА_1 додав, що з приводу незаконних, на його думку, дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 він на короткий номер не телефонував, оскільки на той час перебував у стані сильного збудження та хвилювання та вказав, що у подальшому буде оскаржувати у судовому порядку складені відносно нього протокол за ст. 130 КУпАП та постанову за ст. 126 КУпАП».
Враховуючи інформацію, отриману за результатами проходження психофізіологічного інтерв`ю з використанням комп`ютерного поліграфу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , під час його зупинки поліцейськими та зупинившись помінявся місцем водія зі своєю дружиною ОСОБА_2 .
Таким чином, ураховуючи наявні матеріали службового розслідування, беручи до уваги пов`язаність родинними та дружніми зв`язками між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дисциплінарна комісія критично поставилася до пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо особи, яка керувала транспортним засобом під час його зупинки саме - ОСОБА_2 .
Окрім того, пояснення майора поліції ОСОБА_1 у частині наданої інформації про керування автомобілем під час його зупинки дружиною слід розцінила як спробу поліцейського від уникнення відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок, а саме керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`янінні, оскільки той був належним чином ознайомлений у червні 2023 року з вимогами наказу НП України від 19.07.2023 № 507 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» та усвідомлював, що у результаті своїх неправомірних дій буде звільнений зі служби в поліції.
Щодо неможливості установлення факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 за результатами перегляду наданих УПП в Полтавській області відео файлів з місця події дисциплінарна комісія дійшла висновку, що у результаті перегляду наданого відео не вбачається можливим підтвердити факт управління автомобілем під час його зупинки поліцейськими не тільки ОСОБА_1 , а й ОСОБА_2 , тому у даному випадку є можливим у межах проведення даного службового розслідування спиратися на пояснення поліцейських, військовослужбовців у сукупності з результатами проходження поліцейськими психофізіологічного інтерв`ю з використанням комп`ютерного поліграфу, згідно якого інформація про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , під час його зупинки поліцейськими та зупинившись помінявся місцем водія зі своєю дружиною ОСОБА_2 знайшла своє підтвердження.
Щодо викладеної майором поліції ОСОБА_1 інформації про неприязнені відносини між ним та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , що нібито і стало причиною притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, дисциплінарна комісія ураховуючи надані пояснення та результати проходження ( ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ) психофізіологічного інтерв`ю з використанням комп`ютерного поліграфу, дійшла висновку, що у даному випадку інформація про те, що саме неприязнені відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП та постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП не за вчинення ним адміністративних правопорушень, а саме з метою створення неприємностей ОСОБА_1 у його службовій діяльності та побуті, не знайшла свого підтвердження.
Окрім того, враховано, що майор поліції ОСОБА_1 у своєму поясненні не вказав можливої причини неприязнених відносин між ними, а психофізіологічне інтерв`ю з використанням комп`ютерного поліграфу пройти відмовився.
Ураховуючи вищевикладене, в межах проведеного службового розслідування комісією установлено, що ОСОБА_1 , 05.07.2023, в 00.53, в м. Полтава, вул. Федора Матвієнка, 10. керував автомобілем Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів), однак відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
     Окрім того, під час вищевказаних подій ОСОБА_1 05.07.2023, о 00.53, у м. Полтава, вул. Лялі Убийвовк, 186, керуючи транспортним засобом Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , повертаючи праворуч на вул. Федора Матвієнка, не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. «б» п. 9.2. та п.п. «а» п. 2.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, які об`єднані у порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП.
Також Дисциплінарною комісією взято до уваги, що згідно п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави», введеної в дію розпорядженням начальника Полтавської обласної військової адміністрації від 04.04.2023 № 196, на території Полтавської області запроваджено комендантську годину з 00.00 до 04.00, починаючи з 05.04.2023.
Таким чином, майор поліції ОСОБА_1 (який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, та у межах даного службового розслідування визнав вживання алкогольних напоїв), рухаючись автомобілем 05.07.2023, після 00.00, вулицями м. Полтава, порушив вимоги п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40, оскільки в цей проміжок часу перебував поза службою у побуті та не виконував жодних службових завдань чи розпоряджень керівництва Кременчуцького РУПТУНП чи ГУНП в Полтавській області».
Такі дії ОСОБА_1 , як відмова від освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, інші порушення (п.п. «б» п. 9.2, п.п. «а» п. 2.1) ПДР України, порушення вимог комендантської години в умовах воєнного стану, на думку комісії, негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають довіру населення до поліцейських.
Вищевказані порушення стали можливими внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування вимог чинного законодавства майором поліції ОСОБА_1 , зокрема вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УПІ, п.п. «б» п. 9.2, п.п. «а» п. 2.1, п. 2.5 ПДР України, абзацу 2 ч. 5 ст. 14, абзацу 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40, та п. 5 р. І, п. З р. IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.
Обставинами, що можуть пом`якшити відповідальність майора поліції ОСОБА_1 комісією визнано наявність заохочень - відзнака НП України - медаль « 15 років бездоганної служби» (наказ НП України № 1398ос від 20.12.2017). Обставин, що обтяжують відповідальність майора поліції ОСОБА_1 не встановлено.
Аналізуючи обставини вчинення майором поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим дисциплінарна комісія вважала, що його наслідки слід віднести до тяжких, так-як дисциплінарний проступок останній скоїв в умовах дії воєнного стану.
Таким чином пунктом 5 Висновку службового розслідування констатовано, що в діях слідчого слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_1 маються ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 6 Висновку службового розслідування за порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, п.п. «б» п. 9.2, п.п. «а» п. 2.1, п. 2.5 ПДР України, абзацу 2 ч. 5 ст. 14, абзацу 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40, введеної в дію розпорядженням начальника Полтавської обласної військової адміністрації від 04.04.2023 № 196, та п. 5 р. І, п. 3 р. IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до майора поліції ОСОБА_1 , (0102069) слідчого слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області визнано за можливе застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.07.2023 № 1270 “Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності” /а.с. 196 – 199, т.1/ за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п.п. «б» п. 9.2, п.п. «а» п. 2.1, п. 2.5 ПДР України, абзацу 2 ч. 5 ст. 14, абзацу 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 4 рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40, введеного в дію розпорядженням начальника Полтавської обласної військової адміністрації від 04.04.2023 № 196, та п. 5 р. І, п. 3 р. IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, майора поліції ОСОБА_1 (0102069), слідчого слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, вирішено звільнити зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції України в Полтавській області від 13.07.2023 № 351 о/с по особовому складу звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) /а.с. 200, т.1/.
Не погодившись із наказами Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.07.2023 № 1270, від 13.07.2023 № 351 о/с, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення , суд першої інстанції виходив з того , що ОСОБА_1 був водієм автомобіля Кіа Маgentis під час зупинки його поліцейськими, натомість встиг пересісти на переднє пасажирське сидіння, помінявшись місцями із ОСОБА_2 , не підтверджений належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, натомість ґрунтується, зокрема, на припущеннях і суб`єктивних переконаннях поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Проходження поліцейськими психофізіологічного інтерв`ю з використанням комп`ютерного поліграфу не змінює відповідного висновку.
Тому суд першої інстанції вважає безпідставним висновок дисциплінарної комісії про те, що позивачем порушено вимоги п. 2.5, п.п. «б» п. 9.2. та п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, оскільки вимоги відповідних норм поширюються на водіїв, тоді як факт того, що ОСОБА_1 05.07.2023, керував транспортним засобом Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , не підтверджено.
Крім того, суд першої інстанціїзвернув увагу на те, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2023 у справі № 554/6182/23  , яка набрала законної сили 27.10.2023 (посилання у Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/114294137), провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому суд зазначив, що враховуючи, що наявність складу адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає доведеність фактів керування транспортним засобом та перебування особи в стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутність жодних доказів керування особою транспортним засобом виключає можливість її притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.
Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.п. «б» п. 9.2. та п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху є предметом судового розгляду у справі № 524/7134/23.
Стосовно порушення позивачем вимог п. 4 рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40, у зв`язку з перебуванням на вулиці під час дії комендантської години, то позивач не заперечував його вчинення.
Разом з тим, суд першої інстанції погодився із доводами позивача, що застосування лише за це порушення дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби з поліції є занадто суворою мірою. Крім того, в ході службового розслідування не з`ясовано та не надано оцінки наявності поважних причин порушення позивачем комендантської години.
Також під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією визнано, що обставинами, що можуть пом`якшити відповідальність майора поліції ОСОБА_1 є наявність заохочень - відзнака НП України - медаль « 15 років бездоганної служби» (наказ НП України № 1398ос від 20.12.2017). Обставин, що обтяжують відповідальність майора поліції ОСОБА_1 не встановлено.
Беручи до уваги наведене, суд першої інстанції констатує, що відповідачем не доведено належними і достатніми доказами наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, який є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Відповідачем необґрунтовано застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.07.2023 № 1270 “Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності” є необґрунтованим та підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги – задоволенню.
Відповідно суд першої інстанції дійшов висновку щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Полтавській області від 13.07.2023 № 351 о/с по особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.
Частиною 1 ст. 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 19 Закону № 580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з п.п. 1, 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону № 580-VІІІ, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Проводиться з метою своєчасного, повного та об єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-ІХ, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».
Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ, зокрема, зобов`язано поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Відтак, за приписами ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Суд зазначає, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.
Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.
Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати поведінки, яка підриває довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості.
Згідно з приписами ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначається Порядком №893.
Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
За приписами п.4 вказаного Розділу цього Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з п.2 розділу VI цього Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Пунктом 7 Порядку № 893 визначено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.
У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до п.1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Пунктом 4 Розділу VII цього Порядку поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Частиною 7 цією статті Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Перевіряючи обґрунтованість звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту, колегія суддів виходить з такого.
Дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.
Тобто поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, у постанові від 22.09.2022 у справі №420/4977/20.
Судовим розглядом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції слугував Висновок від 12.07.2023, складений за наслідком проведення службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем службової дисципліни.
Згідно з цим Висновком, дисциплінарною комісією встановлено недотримання позивачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, п.п. «б» п. 9.2, п.п. «а» п. 2.1, п. 2.5 ПДР України, абзацу 2 ч. 5 ст. 14, абзацу 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40, введеної в дію розпорядженням начальника Полтавської обласної військової адміністрації від 04.04.2023 № 196, та п. 5 р. І, п. 3 р. IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до майора поліції ОСОБА_1 , (0102069) слідчого слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області визнано за можливе застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до змісту Присяги поліцейського, текст якої наведено у ст. 64 Закону № 580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліцію, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції   та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Суд вказує, що позивач, склавши Присягу працівника Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуючись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
За приписами п.1,2 ч.1 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Так, згідно з п.п. 1, 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону № 580-VІІІ, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Підпунктом 2 пункту 1 наказу НПУ від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» зобов`язано керівників структурних підрозділів центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, державних установ, що належать до сфери управління Національної поліції (відповідно до компетенції):
- застосовувати за результатами службових розслідувань за фактами причетності до скоєння корупційних кримінальних правопорушень, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати в умовах, що не пов`язані з веденням бойових дій, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, а також випадками керування транспортними засобами в стані (або з ознаками сп`яніння, перебування на службі в стані сп`яніння, безпідставної відсутності на робочому місці (на службі) більше ніж добу до винних найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції. У разі встановлення за результатами службових розслідувань за такими фактами, що порушення службової дисципліни стало наслідком неналежної організації та проведення профілактичної роботи, спрямованої на недопущення порушення службової дисципліни, приймати рішення щодо звільнення з посади безпосереднього керівника порушника службової дисципліни, а також про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого прямого керівника.
Події , які передували призначенню службового розслідування , за результатами якого складено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, Правил дорожнього руху, слідчим СВ Кременчуцького РУП ГУН майором поліції ОСОБА_1 , а також можливе порушення службової дисципліни іншими поліцейськими від 12.07.2023, який слугував прийняттю оскаржуваних наказів, відбувалися 05.07.2023, о 00:53, у м. Полтава.
Так , дисциплінарною комісією встановлено та у Висновку службового розслідування зафіксовано, що « 05.07.2023, о 00:53, у м. Полтава, автопатрулем УПП в Полтавській області ДПП НП України у складі поліцейського роти № 2 взводу № 2 сержанта поліції ОСОБА_5 , інспектора роти № 2 взводу № 2 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 та старшого сержанта ОСОБА_10 під час патрулювання території обслуговування по вул. Лялі Убийвовк, 186, виявлено автомобіль марки Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснюючи поворот праворуч на вул. Федора Матвієнка, у порушення вимог п.п. «б» п. 9.2 ПДР України, не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху.
Після зупинки автомобіля Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , членами екіпажу візуально установлено, що водій та пасажир вказаного транспортного засобу обмінялися місцями.
У ході спілкування встановлено особу, що перебувала на передньому пасажирському сидінні автомобіля Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , яким виявився слідчий слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП майор поліції ОСОБА_1 , який є власником даного автомобіля та заперечив факт керування транспортним засобом, відмовився надавати посвідчення водія.
У свою чергу особа, що перебувала на водійському сидінні, представилася ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 ), вказавши, що керувала транспортним засобом саме вона. Надала поліцейським посвідчення водія категорії А, В (серія НОМЕР_5 ) видане 03.04.2009 Кременчуцьким ВРЕР.
В автомобілі Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , під час його зупинки перебували однорічний син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які представилися кумами останніх (перебували на задньому сидінні) та факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 заперечили.
ОСОБА_1 як в позові так і у відзиві на апеляційну скаргу вказує , що порушення п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04.04.2023 № 40, в якому встановлено час комендантської години дійсно було, проте, міра покарання у вигляді звільнення із Національної поліції України за вказану норму є об`єктивно занадто суворою.
Також , ОСОБА_1 не заперечував факту вживання 1-го літра пива 04.07.2023р , до настання спірної події.
В ході службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що «04.07.2023 біля 18.15, після завершення робочого дня, він на власному автомобілі Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , разом зі своєю дружиною - ОСОБА_2 та неповнолітнім сином Платоном виїхали до м. Полтава. Прибувши до м. Полтави та поспілкувавшись з батьком кумів, спустилися біля 20.40 до гаражу, який розташований біля будинку, де відпочивали, вживали алкогольні напої – пиво. Алкогольні напої вживав особисто разом з кумами у кількості 1 літр на присутнього, дружина пива не вживала, оскільки мала після відпочинку на автомобілі відвезти всіх до місця проживання кумів, де вони переночували. Такж, додав, що під час відпочинку 05.07.2023  біля 00.40  спрацював сигнал «повітряна тривога» та у зв`язку з тим, що гараж знаходиться поблизу об`єкта критичної інфраструктури вони зібралися, дружина сіла за кермо автомобіля Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , а він з сином на переднє пасажирське сидіння, куми ззаду на пасажирське сидіння та вони поїхали у напрямку проживання кумів».
Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, і станом на момент виникнення спірних правовідносин діяв до 20.08.2023 (Указ Президента України № 254/2023, Закон України “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”) та який вбачає обмеження прав і свобод людини і громадянина, зокрема встановлення комендантської години.
Визначення терміну комендантська година міститься у п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", а саме - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком, який триває на даний час. Наказом Національної поліції України від 14 лютого 2022 № 124 “Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності” увесь особовий склад Національної поліції України знаходиться на посиленому варіанті несення служби.
Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Полтавській області переведено на посилений варіант службової діяльності.
Отже, в період дії воєнного стану, враховуючи, що підрозділи Національної поліції України є правоохоронними органами, які задіяні до вжиття заходів щодо виконання вказаного вище Указу Президента України, поліцейські можуть бути залучені до цілодобового виконання своїх обов`язків, зважаючи на оперативну обстановку, у будь-який час доби.
При цьому, ст. 24 Закону № 580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Згідно з п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави», введеної в дію розпорядженням начальника Полтавської обласної військової адміністрації від 04.04.2023 № 196, на території Полтавської області запроваджено комендантську годину з 00.00 до 04.00, починаючи з 05.04.2023.
Колегія суддів зазначає, що системний аналіз викладених вище правових норм Закону № 580-VIII дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання.
Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.
При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.
Разом з тим, особа, як ступає на службу до органів поліції та приймає відповідну Присягу, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.
Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).
Також, Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява №34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" (заява № 63235/00)).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12.01.2012 у справі "Горовенки та Бугара проти України" зазначив, що уряди та правоохоронні органи забезпечують те, щоб усі посадові особи з підтримання правопорядку мали відповідні моральні, фізичні та психологічні якості для ефективного виконання своїх функцій і проходили безперервну та ретельну професійну підготовку. Необхідно періодично здійснювати перевірку їхньої придатності для виконання таких функцій.
Суд повторив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 17.06.2008 у справі "Абдулла Їлмаз проти Туреччини").
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 28 вересня 2023 року у справі №420/10847/22.
Колегія суддів звертає увагу на те , що в ході службового розслідування з`ясовувалось питання щодо наявності поважних причини порушення позивачем комендантської години.
Як вже відображено вище , в ході службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що «04.07.2023 біля 18.15, після завершення робочого дня, він на власному автомобілі Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , разом зі своєю дружиною - ОСОБА_2 та неповнолітнім сином Платоном виїхали до м. Полтава. Прибувши до м. Полтави та поспілкувавшись з батьком кумів, спустилися біля 20.40 до гаражу, який розташований біля будинку, де відпочивали, вживали алкогольні напої – пиво. Алкогольні напої вживав особисто разом з кумами у кількості 1 літр на присутнього, дружина пива не вживала, оскільки мала після відпочинку на автомобілі відвезти всіх до місця проживання кумів, де вони переночували. Також, додав, що під час відпочинку 05.07.2023  біля 00.40  спрацював сигнал «повітряна тривога» та у зв`язку з тим, що гараж знаходиться поблизу об`єкта критичної інфраструктури вони зібралися, дружина сіла за кермо автомобіля Кіа Маgentis, номерний знак НОМЕР_1 , а він з сином на переднє пасажирське сидіння, куми ззаду на пасажирське сидіння та вони поїхали у напрямку проживання кумів».
Тобто , з матеріалів справи не вбачається наявність поважних причин перебування ОСОБА_1 05.07.2023 в комендатську годину в автомобілі , який рухався м. Полтави.
Щодо доводів позивача про те, що зазначені обставини відбулись поза несенням ОСОБА_1  служби, а саме перебування його позаробочим часом, слід зазначити, що за будь-яких обставин як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики, що визначено Правилами етичної поведінки поліцейських , неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання до дотримуватися встановлених Законом заборон.
При цьому , як у позові так і у відзиві ОСОБА_1 вказує на не зазначення відповідачем про те, що саме в його діях було протизаконного, що підривало авторитет поліції та що саме він вчинив, яким чином він не дотримувався норм професійної етики. 
Відтак , позивачем ОСОБА_1 порушено вимоги Указу Президента України “Про введення воєнного стану”, наказу Національної поліції України № 124 від 14.02.2022 та п. 4 Рішення Ради оборони Полтавської області від 04 квітня 2023 року № 40 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави», введеної в дію розпорядженням начальника Полтавської обласної військової адміністрації від 04.04.2023 № 196 про встановлення комендантської години.
Колегія суддів зауважує, що відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивача на момент розгляду даної справи, не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №816/1534/16; від 13.10.2020 у справі №805/3079/17-а, від 06.03.2019 у справі №816/1534/16, від 26.11.2020 у справі №580/1415/19, від 29.06.2021 у справі №826/7187/17, від 24.09.2020 у справі №420/602/19, від 28.11.2019 у справі №120/860/19-а, від 29.06.2021 у справі №826/7187/17.
Однак, звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.
Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази.
Подібна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №904/1427/21.
Суд також вважає помилковими аргументи позивача , що ним ніякого адміністративного правопорушення не вчинялося, докази, які були зібрані в даній справі були визнані неналежними та недопустимими, а тобто твердження апелянта про перебування ОСОБА_1 в алкогольному сп`янінні, керуванні транспортним засобом та і саме вчиненні проступку проти інтересів служби не відповідають дійсності з посиланням на рішення Октябрского районного суду м. Полтави у справі № 554/6182/23 , та зазначає, що у вимірі обставин цієї справи не досліджуються питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни.
При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.
Аналогічна правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12 грудня 2019 року у справа №816/70/16, від 01 квітня 2020 року у справа №806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі № 826/4681/18.
При цьому слід враховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 480/4079/18.
Судова колегія звертає увагу на те, що позивач звільнений не за вчинення адміністративного правопорушення, а за порушення норм відомчого законодавства, наказів, інструкцій, які визначені в спірному наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Отже, колегія суддів зазначає, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стала саме сукупність дисциплінарних проступків, сутність яких полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що є окремою підставою для звільнення, доведення якої здійснюється в рамках службового розслідування, і яка не залежить від факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності, чи від результатів оскарження позивачем в судовому порядку постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Щодо визнання судом першої інстанції необґрунтованим та бездоказовим висновку службового розслідування в частині вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні комендантської години та пов`язаної з цим заборони перебування у громадських місцях без спеціально виданих перепусток, то слід зазначити, що такі допущені позивачем проступки були встановлені в ході службового розслідування, враховані при визначенні відповідальності та свідчать про її відношення до служби, характеризують як посадову особу поліції.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому спірний наказ є правомірним та обґрунтованим.
Суд вважає, що відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, і такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
Що стосується доводів позивача щодо непропорційності застосованого дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає наступне.
За положеннями Дисциплінарного статуту визначення виду дисциплінарного стягнення здійснюється керівником, уповноваженим на накладення дисциплінарного  стягнення.
Слід зазначити, що Верховний Суд сформував правові висновки щодо застосування положень Дисциплінарного статуту, якими урегульовано особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану. У постанові від 23.11.2023 року у справі № 420/14443/22, з урахуванням усталеної практики, Верховний Суд вказав, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та ін.)
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Вказані висновки підтримані Верховним Судом і у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 600/4386/22-а.
Фактори, від яких залежить визначення виду стягнення, були враховані відповідачем, проте помилково не взяті до уваги судом першої інстанції.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що дисциплінарний проступок позивачем було вчинено в період воєнного стану.
У розглядуваному випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що висновки відповідача, якими він мотивував наявність підстав для застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, є довільними, нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів.
Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.07.2023 № 1270 “Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності” та від 13.07.2023 № 351 о/с по особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Вимоги про поновлення на раніше займаній посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про скасування наказів про звільнення, тому задоволенню також не підлягають.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Колегія суддів зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірних наказів.
В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
В даному судовому провадженні відповідач обґрунтував правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства. Наведені ж позивачем доводи судом визнані необґрунтованими.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі № 440/10765/23 скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.    
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено 15.04.2024.