УХВАЛА 
06 червня 2024 року                                                        
м. Київ
справа № 2-412/07
провадження № 61-16189св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якої є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за померлим, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Баньківського Володимира В`ячеславовича, на постанову Житомирського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Глибочицької сільської ради, в якому просила визнати за її покійним чоловіком ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2007 року позов задоволено. Визнано право власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_5 , який не брав участі у справі, у квітні 2023 року звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року поновлено ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2007 року, та ухвалою цього ж суду від 28 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 липня 2023 року залучено до участі у справі № 2-412/07 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як правонаступників позивачки ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У листопаді 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Баньківського В. В., на постанову Житомирського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року.
Також, відповідно до частини другої статті 406 ЦПК України, касаційна скарга містить заперечення на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року про поновлення строку на апеляційне оскарження судового та ухвалу цього ж суду від 28 квітня 2023 року про відкриття апеляційного провадження у справі.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали Житомирського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, від 27 квітня 2023 року та постанову цього ж суду від 24 жовтня 2023 року, справу направити до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.
Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/9100/14-ц, від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якої є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за померлим призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     Н. Ю. Сакара
                                                                                                              О. В. Білоконь
                                                                                                              О. М. Осіян