Справа № 466/2324/23                                Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В. 
Провадження № 22-ц/811/3446/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
       без участі сторін, 
без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суд м. Львова від 26 жовтня 2023 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

08 березня 2023 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу.
Позов обгрунтовував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року стягнуто зі ОСОБА_2 в користь ФОП ОСОБА_1 24820 грн виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 908 грн судового збору та 2500 грн у відшкодування витрат на правову допомогу.
Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак жодних зарахувань по справі та оплати Відповідачем частини заборгованості не було проведено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.07.2022 року досі не виконане.
Зазначав, про наявність у позивача права на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня відкриття провадження у справі – 22 вересня 2021 року по день подачі позову до суду – 06 березня 2023 року. 
Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 7 588 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 34 коп. (деталізований розрахунок додається). 
Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 22.09.2021 року по 06.03.2023 року складає 1 081 (одна тисяча вісімдесят одна) грн. 00 коп.
Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Шевченківського районного суд м. Львова від 26 жовтня 2023 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - відмовлено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 858 грн.88 коп.
Рішення суду оскаржив фізична особа - підприємець ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
Вказує, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Просить рішення Шевченківського районного суд м. Львова від 26 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу.
01 лютого 2024 року від представника ОСОБА_2 – адвоката Топалової Анни Леонідівни надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що ОСОБА_2 не визнавав заборгованість в сумі 2055,35 грн, він лише наводив суду альтернативний розрахунок суми, на яку міг би претендувати позивач у випадку визнання вини відповідача. До спірних правовідносин не може бути застосовано положення ст.625 ЦК України. Рішення Шевченківського районного суду від 15 липня 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 24820 грн виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 908 грн судового збору та 2500 грн відшкодування витрат на правову допомогу, виконано у повному обсязі 20 березня 2023 року.
05 лютого 2024 року від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що чинне законодавство не пов"язує припинення зобов"язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов"язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Суми, які кредитор може стягувати з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаційний характер, а право на їх стягнення з"являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 18 квітня 2024 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ФОП  ОСОБА_1  підлягає до часткового задоволення.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з тих підстав, що правовідносини які виникли з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну – правову відповідальність за невиконання грошового зобов"язання, а також, що ОСОБА_2 належно виконав рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 15 липня 2022 року після відкриття виконавчого провадження 05 жовтня 2022 року.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 10 липня 2020 року в м. Львові, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілю марки "Volkswagen" завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2020 року по справі №466/5398/20, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
15 липня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова у справі №466/7743/21 було задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з Відповідача на користь Позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 24 820 грн. 00 коп., 908 грн. 00 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 грн. 00 коп..
02 серпня 2021 року між ПрАТ "СК "ВУСО" (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) було укладено Договір №02/08/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №7861354-02- 14-01 від 11 липня 2019 року.
Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми.
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) та від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20).
У постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, від висновку в якій не відступала Велика Палата Верховного Суду, зазначено, що за змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
У справі, яка переглядається, грошове зобов`язання виникло на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 15 липня 2022 року у справі № 466/7743/21, яким стягнуто з ОСОБА_2 в користь ФОП ОСОБА_1 24 820 грн виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 908 грн судового збору та 2500 грн у відшкодування витрат на правову допомогу.
Виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа, виданого на підставі вказаного судового рішення, відкрито 05 жовтня 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 24820 грн виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 908 грн судового збору та 2500 грн у відшкодування витрат на правову допомогу.
Отже, суд першої інстанції помилково вважав, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин щодо стягнення з відповідача індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми приписів ч.2 ст.625 ЦК України.
З представленого в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 розрахунку суми інфляційних втрат та 3% річних, який здійснено з врахування періодів та сум внесених боржником для примусового виконання рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 15 липня 2022 року у справі № 466/7743/21, у ОСОБА_2 перед ФОП ОСОБА_1 виник обов"язок що виплати йому інфляційних втрат в розмірі 1756,81 грн та 3% річних в розмірі 298,54 грн, разом – 2055,55 грн. Представлений позивачем розрахунок в суді апеляційної інстанції колегія суддів вважає правильним в зв"язку з чим бере його до уваги.
На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, в зв"язку з чим рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 жовтня 2023 року потрібно скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Окрім цього, з ОСОБА_2 в користь ФОП ОСОБА_1 підлягають стягненню частина судових витрат понесених останнім при зверненні до суду з апеляційною скаргою, в розмірі 381,80 грн.
Щодо судових витрат на правову допомогу понесену позивачем в суді першої інстанції в розмірі 3000 грн, належить вказати наступне.
Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження понесення судових витрат ФОП " ОСОБА_1 " в суді першої інстанції було надано копії наступних документів:
угоду про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року;
додаткову угоду №18 від 11 листопада 2022 року до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року на суму 3000 грн;
акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року на суму 2000 грн;
платіжне доручення №P24AP24A477765905D16221 від 11 листопада 2022 року на суму 1000 грн;
платіжне доручення №P24AP24A477761887D80926 від 11 листопада 2022 року на суму 2000 грн;
довіреність від 03 лютого 2022 року, яка зареєстрована в реєстрі за №131;
свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката Самойленко П.М.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що ціна позову складає 8669 грн. 34 коп. Львівський апеляційний суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ФОП " ОСОБА_1 " слід стягнути судові витрати за надання правової допомоги в суді першої інстанції в розмірі, який би відповідав критеріям розумності, справедливості, складності справи, обсягам виконаних робіт адвокатом, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 141 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи- підприємця ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суд м. Львова від 26 жовтня 2023 року - скасувати і ухвалити нове рішення. 
Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), 3% річних у розмірі 298 (двісті дев"яносто вісім) гривень 54 копійки та інфляційній втрати у розмірі 1756 (одна тисяча сімсот п"ятдесят шість) гривень 81 копійка.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_4 )381 (Дві тисячі сімсот чотирнадцять) гривень,80 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_4 )2000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 18 квітня 2024 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.