УХВАЛА
 
29 травня 2024 року                    
м. Київ
 
справа № 521/5016/23
провадження № 61-7739ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Біла Тетяна Володимирівна, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив поновити строк звернення до суду із позовною заявою про поновлення на роботі; скасувати наказ Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради від 30 грудня 2022 року № 5 «Про призупинення дії трудових відносин» в частині призупинення трудових відносин з                ОСОБА_1 ; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу                     з 01 січня 2023 року у розмірі 13 400,00 грн; заробітну плату у розмірі 33 500 грн; та витрати на професійну правничу допомогу адвоката.  
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради                          від 30 грудня 2022 року № 5 «Про призупинення дії трудових відносин» в частині призупинення трудових відносин з ОСОБА_1 . 
Стягнуто з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з серпня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 33 500,00 грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу з січня 2023 року по лютий 2023 року у розмірі 13 400 грн, без відрахування сум податків та зборів. 
Стягнуто з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правову допомогу у          розмірі 7 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2023 року змінено в частині розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Збільшено розмір стягнутих з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката з 7 000,00 грн до 11 400,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
27 травня 2024 року до Верховного Суду, через засоби поштового зв`язку,  надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Біла Т. В., на рішення Малиновського районного суду                  м. Одеси від 12 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду                     від 23 квітня 2024 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.            
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі                  № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;                           в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.
Предметом позову у цій справі є вимоги про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати у розмірі 33 500 грн та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 13 400 грн.
Справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.
Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,                          оскільки незгода заявника з оскаржуваним судовим рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки                          це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи,                    учасником якої вона є.
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб                            (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                               скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє                  представник - адвокат Біла Тетяна Володимирівна, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко