УХВАЛА
10 червня 2024 року 
м. Київ
справа № 364/422/21
провадження № 51-6777ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Володарського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року про повернення апеляційної скарги, а також клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,
встановив:
Не погоджуючись із зазначеними вище судовими рішеннями, ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій порушив питання про перегляд цих рішень.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України     (далі - КПК) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Київський апеляційний суд ухвалою від 30 жовтня 2023 року відмовив                ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Володарського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року та повернув йому апеляційну скаргу з додатками. 
Тобто вирок Володарського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року в апеляційному порядку переглянутий не був, а тому згідно з приписами ч. 1                  ст. 424 КПК цей вирок не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження в цій частині має бути відмовлено на зазначеній підставі.
Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Засуджений, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, указує, що: захисник ОСОБА_5 представляв його інтереси лише в суді першої інстанції; засуджений не є професійним юристом та, перебуваючи в місцях позбавлення волі, мав нестачу канцелярських засобів.
Частиною 2 ст. 426 КПК передбачено, що касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно з матеріалами провадження за скаргою, ОСОБА_4 07 листопада                2023 року відмовився отримувати копію ухвали Київського апеляційного суду                      від 30 жовтня 2023 року про що було складено відповідний акт і це не заперечує                         скаржник у касаційній скарзі.
Ураховуючи наведене, перебіг строку касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року для ОСОБА_4 розпочався                                      з 08 листопада 2023 року та закінчився 08 лютого 2024 року. 
Водночас, згідно з відбитком штемпеля на касаційній скарзі, вона подана службовій особі установи 29 травня 2024 року, тобто після закінчення строку три місяці на касаційне оскарження, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК.
Твердження засудженого в касаційній скарзі про те, що він відмовився отримувати оскаржувану ухвалу, оскільки вона, на його думку, була фальшива (без печаток Київського апеляційного суду), є голослівними, у зв`язку з тим, що вони не підтверджені. 
З огляду на наведені вище обставини у Суду немає підстав для обрахунку початку перебігу строку на касаційне оскарження з 12 березня 2024 року, коли, як указує засуджений, він отримав оскаржувану ухвалу, яку йому надіслав Володарський районний суд Київської області.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Однак наведені ОСОБА_4 доводи про необхідність поновлення строку на касаційне оскарження Суд не визнає поважними з огляду на таке.
Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це      можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Стосовно обґрунтувань засудженого, а саме юридична необізнаність та відсутність захисника, то зазначене, на переконання колегії суддів, не є поважними причинами пропуску строку для подання касаційної скарги, оскільки ОСОБА_4 її подав через понад три місяці після закінчення строку на касаційне оскарження для нього. Ураховуючи період часу, який пройшов після закінчення строку на касаційне оскарження для засудженого, не є слушними посилання на відсутність захисника, як причину поновлення згаданого строку.
Також Суд зауважує, що засуджений у цьому провадженні неодноразово звертався до Суду з процесуальними документами, як у межах, так і поза межами строку касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 30 жовтня                    2023 року, а тому його твердження про відсутність канцелярських засобів є безпідставними.
Крім того, суд касаційної інстанції враховує, що установлений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.
З огляду на зазначене вище Верховний Суд дійшов висновку, що указані засудженим обґрунтування для поновлення строку не є переконливими, оскільки не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для реалізації ним права на подання касаційної скарги в строк, визначений законом, а тому не встановлено підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Ураховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                    засудженого ОСОБА_4 на вирок Володарського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року.
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року залишити без задоволення.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                  ОСОБА_3