Справа № 305/2707/23

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 

І м е н е м У к р а ї н и

05.04.2024                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою його захисника – адвоката Присяжнюк М.О. на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Рахівського районного суду від 15.11.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП– перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади , з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 15.11.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

06 листопада 2023 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_1 був виявлений та в подальшому затриманий спільно з громадянином України ОСОБА_2 , у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №410 (територія Богданської селищної громади Рахівського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Група Реагування», під час спроби незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон. Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9, ст.12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить зазначену вище постанову судді від 15.11.2023 скасувати, а провадження у даній справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що ОСОБА_1 приїхав на Закарпаття з метою відпочинку, наміру перетинати кордон не мав. Також вказує, що в протокол про адміністративне правопорушення складеному щодо ОСОБА_1 не зазначено як саме було встановлено, що останній намагався незаконно, поза межами пропуску через державний кордон, перетнути державний кордон з України в Румунію. Крім того, до протоколу не додано схему правопорушення, на якій зафіксовано умовні позначки місця вчинення правопорушення, місяця розташування, маршрут руху порушника та лінію державного кордону. 

На думку апелянта в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які беззаперечно вказують на те, що було вчинено адміністративне правопорушення та підзахисний винний у його вчиненні, а сам факт знаходження ОСОБА_1 у певній близькості до кордону не становить собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. 

В судові засідання в апеляційній інстанції, призначені на 01.03.2024, 05.04.2024 ОСОБА_1 та його захисник Присяжнюк М.О. не з`явилися. Про час та місце слухання повідомлялися належним чином. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили, заяв та клопотань не подавали. Від ОСОБА_3 надійшло клопотання від 26.02.2024 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Про наявність об`єктивних причин для такого клопотання представник не повідомив. 

Кодексом України про адміністративні правопорушення не регулюється питання про проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. При цьому враховуються наявні технічні можливості у суду та наявністю об`єктивних причин неможливості забезпечити явку учасника у судове засідання. 

Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в клопотанні захисника не надано належних та достатніх доказів про причини, які об`єктивно позбавляють його можливості з`явитися до апеляційного суду для участі в справі. 

Апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 та його захисник Присяжнюк М.О., які в чергове до суду не з`явились, об`єктивних причин своєї неявки не навели. 

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 204-1 КУпАП встановлена відповідальність за незаконне перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. 

Згідно ст.9 Закону України Про Державний кордон України перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно п.6 ч.1 ст.8 Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 149867 від 07.11.2023 (а.с.1);
- протоколом про адміністративне затримання від 06,11.2023 (а.с.2);
- протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 06.11.2023 (а.с.3);
- поясненнями ОСОБА_1 від 07.11.2023 (а.с. 4);
- поясненнями техніка групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) сержанта ОСОБА_4 (а.с.5).

Із пояснень ОСОБА_1 слідує, що він разом зі своїм другом йшов до державного кордону України по зеленому туристичному маршруту з метою йфого перетину. Свою провину визнає (а.с.4).

Апеляційний суд вважає, що місцевим судом дотримані вимоги ст.ст. 251,252,280 КУпАП при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАПє правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 149867 від 07.11.2023 ОСОБА_1 06 листопада 2023 року, близько 12 год. 00 хв., був виявлений та в подальшому затриманий спільно з громадянином України ОСОБА_2 , у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №410 (територія Богданської селищної громади Рахівського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Група Реагування», під час спроби незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон. Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9, ст.12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП (а.с.1).

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 зі змістом протоколу ознайомлений на зрозумілій йому мові, скарг, заперечень не подано, що підтверджується його особистим підписом (а.с.1).

Відповідно до пояснень техніка групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) сержанта ОСОБА_4 06.11.2023 близько 12 год. надійшла доповідь від прикордонного наряду "Прикордонний патруль" на напрямку прикордонного знаку № 410 про виявлення двох громадян України, які рухаються у напрямку державного кордону. Начальником відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип В) було прийнято рішення вислати прикордонний наряд служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип В) для проведення фільтраційно-перевірочних заходів. В ході перевірки було встановлено, що затриманими особами є громадяни України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , мешканці м. Київ. В ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів офіцерами ПОРВ (з м.д. АДРЕСА_2 ) було встановлено, що затримані самостійно склали маршрут руху, орієнтуючись на онлайн мапи. Маршрут руху розпочали з н.п. Ворохта, Івано-Франківської області 03.11.2023 та в пішому порядку вирушили до лінії державного кордону. На напрямку 410 прикордонного знаку даних осіб було виявлено та затримано. В діях громадян наявні ознаки адміністративного правопорушення, відповідно було складено процесуальні документи за ч.2 ст.204-1 КУпАП (а.с.5).

Докази, наведені вище, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення – спроба незаконного перетину державного кордону України вчинене групою осіб.

Інші доводи захисника апеляційний суд відхиляє, як такі, що також не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч.2 ст.204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Присяжнюк М.О. залишити без задоволення, а винесену щодо ОСОБА_1 постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.11.2023 – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош