П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/32110/23	

                                                                                                                            Головуючий в І інстанції: Попов В.Ф.
                                                                                  Дата та місце ухвалення рішення: 09.02.2024 р. м. Одеса

                          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                               судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                    судді – Градовського Ю.М.
                                                                    судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в           м. Києві в проведенні виплати пенсії без обмеження загального розміру пенсії розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, з 04.04.2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 04.04.2023 року нарахування та виплату пенсії без обмеження її розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.  
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
З матеріалів справи та додатково витребуваних судом апеляційної інстанції доказів вбачається, що ОСОБА_1 є отримувачем пенсії з 1988 року, станом на момент виникнення спірних правовідносин перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві.
Згідно інформаційної довідки ГУПФУ в м. Києві від 27.05.2024 року, яка надана на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування, з часу призначення позивачу пенсій ОСОБА_1 отримував різні види пенсій та за різними законами, з 01.12.2022 року позивача переведено з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності ІІ групи в розмірі відшкодування фактичних збитків внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яку він отримує по теперішній час.
Згідно копій матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , розмір пенсії позивача за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становив 19005,75 грн., з 01.12.2022 року позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Як зазначає позивач та підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом перерахунку пенсії ОСОБА_1 , 04.04.2023 року ГУПФУ в м. Києві здійснено перерахунок пенсії позивача, вид пенсії – по інвалідності в розмірі відшкодування збитків, умови призначення – ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії з надбавки після перерахунку визначений у сумі 58431,69 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати – 20930 грн.
11.09.2023 року позивач подав до ГУПФУ в м. Києві заяву про нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії.
Листом від 05.10.2023 року ГУПФУ в м. Києві роз`яснено позивачу, що йому пенсія виплачується у максимальному розмірі 20930 грн. – десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, як того вимагають положення ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Не погоджуючись із відмовою у проведенні виплати пенсії з 04.04.2023 року без обмеження максимальним розміром, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено додатково наданими відповідачем поясненнями, протоколами перерахунків пенсії позивача, пенсія позивача з 01.03.2024 року перерахована та її розмір визначений у сумі 60038,89 грн., однак, виплата пенсію позивачу з 01.03.2024 року та по теперішній час здійснюється у сумі 23610 грн., розмір виплаченої позивачу пенсії за квітень-травень 2024 року складає 23610 грн.
Вирішуючи справу, колегія суддів виходить з наступного. 
Колегія суддів наголошує, що предметом розгляду даної справи є питання щодо правомірності дій відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача по інвалідності після її перерахунку з 04.04.2023 року, яка фактично призначена позивачу з 01.12.2022 року відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом переведення з пенсії за віком, яку позивач отримував згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач є отримувачем пенсії з 1988 року та з часу призначення позивачу пенсій він отримував різні види пенсій, за різними законами, однак, питання щодо розміру пенсії позивача до 04.04.2023 року не є предметом розгляду даної справи.
Таким чином, в межах розгляду даної справи підлягають наданню оцінці обставини щодо правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача по інвалідності після її перерахунку з 04.04.2023 року, яка фактично призначена позивачу з 01.12.2022 року відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року (в редакції за вказаний період, далі – Закон № 796-XII), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.
Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 67 Закону № 796-XII конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.
Пенсії, передбачені цим Законом, підвищуються відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 796-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року (далі – Закон № 3668-VI).
Так, відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).
Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Колегія суддів зазначає, що питання щодо застосування наведених вимог Закону                   № 3668-VI, його Прикінцевих та перехідних положень, в тому числі, щодо обмеження максимальним розміром виплати пенсії згідно Закону № 796-XII було неодноразово предметом розгляду Верховним Судом. 
Вирішуючи справу, судом першої інстанції врахована правова позиція Верховного Суду, яка викладена, зокрема, в постанові від 05 вересня 2023 року у справі № 120/1602/23, в якій розглядалось питання щодо виплати пенсії згідно Закону № 796-XII без обмеження її максимальним розміром. 
Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 05 вересня 2023 року у справі № 120/1602/23, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VІ, зокрема, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
В постанові від 05.09.2023 року у справі № 120/1602/23 Верховним Судом вказано на те, що наведена позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 2 травня 2018 року у справі № 704/87/17, від 3 квітня 2018 року у справі                 № 361/4922/17, від 15 травня 2019 року у справі № 554/4191/17, від 21 листопада 2019 року у справі №161/14321/16-а, від 10 грудня 2020 року у справі №580/492/19 і колегія суддів ВС не вбачала підстав для відступу від вказаної позиції.
Відповідно до висновків Верховного Суду в постанові від 05.09.2023 року у справі № 120/1602/23, пункт 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 1 жовтня                 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
В постанові від 05.09.2023 року у справі № 120/1602/23 Верховний Суд врахував також висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20 та Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2022 року у справі                 № 380/10419/21.
Таким чином, ВС у справі № 120/1602/23 зазначив, що текстуальний аналіз пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.
ВС у справі № 120/1602/23 послався на те, що аналогічного висновку щодо застосування пункту 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 22 грудня 2022 року у справі № 440/4371/18, від 25 січня 2023 року у справі  № 380/12268/20.
При цьому, враховуючи висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 380/12268/20, ВС у справі № 120/1602/23 зазначив, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, ВС у справі № 120/1602/23 вказав на те, що з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).
Норми статті 2 Закону № 3668-VI також кореспондуються з положеннями частини третьої статті 67 Закону № 796-XII.
З огляду на викладене, оскільки внаслідок перерахунку пенсії позивача згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», її розмір перевищив максимальний та таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, Верховний Суд у справі № 120/1602/23 дійшов висновку, що до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
ВС у справі № 120/1602/23 зазначив, що практика Верховного Суду у цій категорії спорів є сталою та відповідає критерію єдності практики.
Аналогічна позиція також викладена і в постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 120/6735/23.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За наведеного правового регулювання, колегія суддів приходить до висновку, що у суду у даній справі відсутні підстави для неврахування наведених висновків Верховного Суду у цій категорії спорів.
Застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до обставин даної справи, колегія суддів виходить з наступного.
Так, в межах спірних правовідносин, з урахуванням додатково витребуваних судом апеляційної інстанції доказів, колегією суддів встановлено, що пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначена позивачу з 01.12.2022 року шляхом переведення з пенсії за віком, яку позивач отримував згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно копій матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , розмір пенсії позивача за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становив 19005,75 грн.
У даній справі позивач оскаржує дії пенсійного органу щодо виплати пенсії згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з обмеженням максимальним розміром пенсії після проведення перерахунку пенсії 04.04.2023 року.
04.04.2023 року ГУПФУ в м. Києві здійснено перерахунок пенсії позивача, вид пенсії – по інвалідності в розмірі відшкодування збитків, умови призначення – ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії з надбавки після перерахунку визначений в сумі 58431,69 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати – 20930 грн.
Враховуючи наведені обставини та висновки Верховного Суду, оскільки внаслідок спірного перерахунку пенсії позивача згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» її розмір перевищив максимальний та таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, ст. 67 Закону № 796-XII, колегія суддів приходить до висновку, що у суду у даній справі відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу пенсії з обмеженням її розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з 04.04.2023 року. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що внаслідок спірного перерахунку розмір пенсії позивача не зменшився, тобто, у спірному випадку не відбулось звуження набутих позивачем прав.
Водночас, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції у даній справі не може не прийняти до уваги наступні обставини.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року № 2-р(II)/2024 у справі № 3-123/2023(229/23) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року № 2-р(II)/2024 у справі № 3-123/2023(229/23), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, положення статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону                  № 796-XII із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20 березня                  2024 року № 2-р(II)/2024 у справі № 3-123/2023(229/23) є такими, що втратили чинність, та із дня ухвалення КСУ цього рішення Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачає положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Таким чином, позивач має право на отримання пенсії згідно Закону № 796-XII без обмеження її максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з 20.03.2024 року - із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20 березня 2024 року № 2-р(II)/2024 у справі № 3-123/2023(229/23).
Водночас, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено додатково наданими відповідачем поясненнями, протоколами перерахунків пенсії позивача, пенсія позивача з 01.03.2024 року перерахована та її розмір визначений у сумі 60038,89 грн., однак, виплата пенсії позивачу з 01.03.2024 року та по теперішній час здійснюється у сумі 23610 грн., розмір виплаченої позивачу пенсії за квітень-травень 2024 року складає 23610 грн.
Судом апеляційної інстанції витребовувались від відповідача пояснення стосовно того, на якій підставі з 20.03.2024 року виплата пенсії ОСОБА_1 згідно Закону № 796-XII здійснюється з обмеженням її максимальним розміром.
Однак, будь-яких обґрунтованих пояснень відповідачем не надано та лише вказано про те, що пенсія позивачу виплачується з обмеженням у виплаті у сумі 23610 грн. 
Разом з цим, з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 року № 2-р(II)/2024, а саме з 20.03.2024 року по теперішній час, в законодавстві України про пенсійне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відсутні норми, якими обмежується максимальний розмір пенсії.
Таким чином, судом апеляційної інстанції у даній справі встановлено, що пенсійний орган свідомо ігнорує рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 року № 2-р(II)/2024, яким безпосередньо надається оцінка неконституційності правових норм, якими обмежуються права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо їх пенсійного забезпечення, зокрема визнається неконституційним обмеження розміру пенсій таких осіб.
Колегія суддів також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 520/12609/19, згідно яких, Суд при вирішенні спору застосовує норму, яка була чинною на момент виникнення відносин, тобто ту норму, що мала юридичну силу до прийняття рішення КСУ про її неконституційність. Суд може заповнити прогалину в регулюванні певних правовідносин, але в межах раніше встановленого, запровадженого, усталеного, унормованого порядку та умов (обчислення та призначення пенсії певного виду) шляхом пізнання положень цього порядку у світлі певних (нових) фактичних обставин, уяснення і розкриття прихованих раніше неявних, невловимих сенсів цього порядку в аспекті таких обставин, наповнення порядку новим значенням. Але при цьому суд не повинен під виглядом захисту прав і свобод людини заповнювати прогалини шляхом фактичного творення нових нормоположень, яке є прерогативою Парламенту та/чи Уряду України, якщо йому доручено забезпечення проведення соціальної політики. У сфері соціального захисту прав людини судова влада має гарантувати забезпечення державних послуг, на які певна категорія осіб (пенсіонери) мають право на підставі відповідних законодавчих норм.
Враховуючи встановлені обставини, оскільки пенсія є періодичним платежем, колегія суддів вважає, що позов у даній справі підлягає задоволенню в частині вимог з                    20.03.2024 року із застосуванням визначеного судом способу захисту прав позивача з огляду на вимоги ст. 9 КАС України.
Колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах слід: 
- визнати протиправними дії ГУПФУ в м. Києві щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача з 20.03.2024 року;
- зобов`язати ГУПФУ в м. Києві здійснити виплату пенсії позивачу з 20.03.2024 року без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року – скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2024 року без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.05.2024 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Ю.М. Градовський  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька