УХВАЛА
 
11 червня2024 року
м. Київ
справа № 758/17720/21
провадження № 51-1399 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,    ОСОБА_3 , 
перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 7 квітня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2024 року,
установила:
ОСОБА_4 звертався з касаційною скаргою про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) від 29 квітня 2024 року було залишено без руху і  надано строк для усунення недоліків. У рішенні Суду також було зазначено у чому саме полягали допущені недоліки скарги і те, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала. Крім того, засудженому було роз`яснено, що для складання касаційної скарги він може звернутись за правничою допомогою до  Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в  порядку, передбаченому Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про  безоплатну правничу допомогу».
У межах наданого строку ОСОБА_4 знову звернувся до суду касаційної інстанції. Однак, як убачається зі змісту нової касаційної скарги, при її поданні не  усунуто недоліків, на які вказував Суд в ухвалі від 29 квітня 2024 року та котрі стосувались, зокрема, змістової частини звернення. 
Виходячи з правил п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути авторові на таких підставах.
Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.
У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і  розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Тому в ст. 427 КПК законодавець установив до змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є повернення поданої скарги.
За положеннями згаданої статті в скарзі має бути викладено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність оспорюваних вироку й ухвали, допущення судами попередніх інстанцій таких порушення норм права, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК слугують підставами для скасування або зміни судових рішень. Також скарга має містити найменування суду касаційної інстанції, яким згідно з п. 21 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є Верховний Суд.
Однак у своїй касаційній скарзі засуджений не навів обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і закриття кримінального провадження. Замість цього, за змістом поданої скарги, у ній мотиви незгоди з  висновками місцевого й апеляційного судів зводяться лише до твердження про недотримання судами попередніх інстанцій вимог ст. 284 КПК. Конкретних аргументів, які би свідчили, що судові рішення було ухвалено всупереч нормам права, а також про неправильне їх застосування автор скарги не зазначив. Крім того, скаржник посилається на неповноту розгляду справи, що відповідно до ст. 433 вказаного Кодексу не є предметом ревізії суду касаційної інстанції.
Разом із цим, наполягаючи на закритті кримінального провадження із трьох підстав, автор скарги не зважив на те, що вони за своєю правовою природою є самостійними, передбачені різними пунктами ч. 1 ст. 284 КПК. Отже, заявлена вимога чітко не сформульована та не обґрунтована.
Водночас, не звернувши увагу на вказівку в ухвалі від 29 квітня 2024 року, засуджений знову неправильно вказав найменування суду касаційної інстанції (Велика Палата Верховного Суду України Касаційний суд з розгляду кримінальних справ) та не додав копії судових рішень, які оскаржуються.
Отже, недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунуто й не додержано ст. 427 КПК, що стає на заваді відкриттю касаційного провадження. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула в установлений строк недоліків скарги, яку було залишено без руху. А тому, подану засудженим касаційну скаргу належить повернути авторові.
Таке рішення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, із урахуванням правил ст. 117 КПК.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 7 квітня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2024 року разом із усіма доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                               ОСОБА_3