УХВАЛА
23 травня 2024 року 
м. Київ
справа № 751/9935/23
провадження № 61-6111ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - адвоката Чікової Тетяни Анатоліївни, на постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - адвоката Чікової Т. А., на постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 березня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків з метою сплати судового збору та подання уточненої касаційної скарги, в якій зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені статтею 389 ЦПК України, додати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.
У травні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29 квітня 2024 року, а саме квитанція про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі та нова редакція касаційної скарги.
Проаналізувавши матеріали, що надійшли, Верховний Суд приходить до висновку, що недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі від 20 березня 2024 року, усунуто частково.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною першою статті 411 ЦПК України визначено такі підстави для касаційного оскарження: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою оскарження є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявниця звернулася з новою редакцією касаційної скарги, в якій вказує підставою оскарження судового рішення апеляційного суду пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявниця, хоча і посилається на ряд постанов Верховного Суду України, водночас ОСОБА_1 не вказує, який саме висновок щодо застосування норми права, застосованої апеляційним судом, та в яких подібних правовідносинах, не було враховано в оскаржуваному рішенні.
Посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, ОСОБА_1 не конкретизує, щодо якої норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Також заявниця посилається на пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, водночас не вказує про зміст поданого нею клопотання, у задоволенні якого апеляційним судом було відмовлено, та яких доказів вказане клопотання стосується. 
Посилання на недослідження (неврахування) доказу, як підставу касаційного оскарження судового рішення, Верховний Суд не приймає до уваги, оскільки обов`язковою умовою застосування положень пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України є зазначення заявницею підстав касаційного оскарження відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України, водночас у касаційній скарзі такі підстави не наведено (не підтверджено).
Отже, неналежний виклад підстав касаційного оскарження, необґрунтованість цих підстав особою, яка звертається із касаційною скаргою унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
У зв`язку з зазначеним вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 29 квітня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху заявницею виконано частково, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявниці.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - адвоката Чікової Тетяни Анатоліївни, на постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 березня 2024 року вважати неподаною та повернути заявниці.
Заявниці надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                  Н. Ю. Сакара