ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                               
 
22 травня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 316/1962/20
провадження № 61-10378св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Куценка М. О., та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Кочеткової І. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»              (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 18 вересня 2015 року він обіймав посаду заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електростанція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ВП «ЗАЕС»). 
 
28 грудня 2019 року генеральний директор ВП «ЗАЕС» видав наказ № 1661 «Про зміну організаційних структур ЮУ, ВЗПК та зміну штатного розпису ВЗПК», відповідно до пункту 2.2 якого з організаційної структури юридичного управління (далі - ЮУ) виключена посада заступника начальника ЮУ з аналітично-правової роботи, яку він займав на момент підписання наказу.
 
31 січня 2020 року генеральний директор ВП «ЗАЕС» видав наказ № 148 «Про внесення змін до штатного розпису ВП «ЗАЕС» (ЮУ)», згідно з пунктом 1 якого введено новий штатний розпис ЮУ ВП «ЗАЕС», який не передбачав посаду заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління, яку він займав на момент підписання цього наказу. Пунктом 2.3 зазначеного наказу головному юрисконсульту - начальнику ЮУ у термін                         до 05 лютого 2020 року необхідно було запропонувати переведення працівників ЮУ з урахуванням їх освіти, кваліфікації та досвіду роботи на посади нового штатного розпису ЮУ.
 
Позивач указував, що у зв`язку із виключенням зі штатного розпису ВП «ЗАЕС» (ЮУ) на підставі наказу від 28 грудня 2019 року № 1661 посада, яку він обіймав, 03 лютого 2020 року він на ім`я генерального директора ВП «ЗАЕС» направив заяву із проханням про переведення на рівнозначну посаду заступника начальника юридичного управління-начальника відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів, відповідь на яку ним не отримано і переведення на рівнозначну посаду не відбулося.
 
Вказував, що 18 лютого 2020 року, тобто з порушенням пункту 2.3 наказу від 31 січня 2020 року № 148, у новий штатний розпис ЮУ введена посада заступника начальника юридичного управління-начальника відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів, яка є рівнозначною посаді, яку він обіймав. Однак йому було запропоновано переведення на посаду юрисконсульта 2 категорії відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів ЮУ ВП «ЗАЕС», яка не відповідала його досвіду роботи та більш високій кваліфікації.
 
Одночасно, без проведення конкурсу та атестації, адміністрація ВП «ЗАЕС» перевела працівників ЮУ з посади юрисконсульта 2 категорії на посаду юрисконсульта 1 категорії, а також менш кваліфікованого працівника на керівну посаду, яка вимагає більш високої кваліфікації в ЮУ. Не враховано його кваліфікацію і досвід роботи на керівних посадах. При цьому посади більш високої кваліфікації, наявні у новому штатному розписі ЮУ, адміністрація ВП «ЗАЕС» йому жодного разу не пропонувала.
 
19 березня 2020 року його ознайомлено з попередженням про скорочення робочого місця, з актом-пропозицією варіантів працевлаштування, підписаними від імені адміністрації головним юрисконсультом - начальником ЮУ, в.о. начальника управління кадрів та начальником відділу із запобігання і протидії корупції. Цим актом-пропозицією йому запропоновано варіанти працевлаштування на шість посад, в яких під номером три зазначено посаду заступника начальника управління-начальника відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів ВП «ЗАЕС», а також 28 квітня 2020 року актом-пропозиції йому запропоновані варіанти працевлаштування ще на чотири посади економіста у різних відділах ВП «ЗАЕС».
 
15 травня 2020 року він отримав повідомлення в управлінні кадрів ВП «ЗАЕС» про те, що за період з 28 квітня 2020 року до 15 травня 2020 року нові вакансії, які відповідають його кваліфікації та досвіду роботи, у ВП «ЗАЕС» відкрито не було. 
 
Наказом генерального директора ВП «ЗАЕС» від 19 травня 2020 року № 161-з його звільнено з 19 травня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Копія наказу про звільнення та трудова книжка вручені 19 травня 2020 року.
 
Позивач зазначав, що на момент його звільнення у ВП «ЗАЕС» були наявні інші вакансії, у тому числі в інших підрозділах ДП «НАЕК «Енергоатом», які йому не пропонувались. Вважав незаконним його звільнення, як таке, що відбулось з порушення законодавства України, зокрема, відповідач не запропонував йому всі наявні вакансії, які відповідають його професії і кваліфікації. Крім того, роботодавець порушив вимоги «Інструкції щодо проведення заходів щодо вивільнення працівників ВП «ЗАЕС» у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників» 00.УК.ИН.04-17. Також уважав, що одночасно з питанням про поновлення на роботі необхідним є вирішення питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначаючи, що його середня заробітна плата за період з 01 березня 2020 року до 30 квітня 2020 року складала 53 001,38 грн, що підтверджено довідкою від 20 травня 2020 року № 170, а середньоденна заробітна плата за вказаний період склала 2 523,88 грн. 
 
ОСОБА_1 просив суд:
- визнати незаконним наказ генерального директора ВП «ЗАЕС» від 19 травня       2020 року №161-з «Про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату        ОСОБА_1 »;
- поновити його на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) ЮУ ВП «З АЕС»;
- стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;
-стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» а його користь витрати на професійну правничу допомогу.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого              2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано незаконним наказ від 19 травня 2020 року № 161-з «Про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату ОСОБА_1 ».
 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) ЮУ ВП «ЗАЕС» ДП.
 
Стягнено з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 травня 2020 року до 10 лютого 2022 року включно у розмірі 1 095 363,92 грн, утримавши з неї усі необхідні податки та збори.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2023 року апеляційну скаргу ВП «ЗАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» залишено без задоволення, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2022 року - без змін.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив порушення КЗпП України допущені відповідачем, а саме: 
- роботодавець не запропонував позивачу вакантні посади у новоствореному ЮУ, які він міг обіймати з урахуванням його кваліфікації й досвіду роботи, а лише посаду юрисконсульта 2 категорії; 
- запропоновану посаду за актом-пропозицією від 19 березня 2021 року, яку обрав позивач - заступника начальника управління-начальника відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів ЮУ, роботодавець у квітні 2021 року скоротив, однак не забезпечив йому роботу у ВП «ЗАС»; 
- не запропонував всі наявні вакантні посади у ДП «НАЕК «Енергоатом»;
- у пропозиціях для переведення позивача від 19 березня 2020 року та від 28 квітня 2020 року відсутні будь-які посади, окрім посади юрисконсульта 2 категорії, що вводилися у штатний розпис новоствореного ЮУ;
- не зазначив підстав, за яких він не пропонував позивачу інших посад, введених у новий штатний розпис ЮУ, як це визначено у підпункті 2.3 пункту 2 наказу                      від 31 січня 2020 року № 148
- перелік вакантних посад ВП «ЗАЕС» станом на 19 березня 2020 року та 19 травня 2020 року - день звільнення позивача  містить більше двадцяти інших посад (крім робочих спеціальностей та оперативного персоналу), які не пропонувалися позивачу.
 
Надавши оцінку зібраним доказам, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 19 травня 2020 року № 161-з «Про звільнення з роботи                     у зв`язку із скороченням чисельності штату ОСОБА_1 » відбулось без дотримання вимог, визначених КЗпП України, у зв`язку з чим вказаний наказ підлягав скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на роботі з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Спростовуючи доводи апеляційної скарги про те, що 15 травня 2020 року           ОСОБА_1 отримав повідомлення про відсутність нових вакансій, які відповідають його освіті, кваліфікації, досвіду роботи тощо, суд апеляційної інстанції вказав, що зазначення у повідомленні про відсутність «нових» вакансій, не свідчить про відсутність інших вакансій, які не є новими, але були вільними і відповідали освіті, кваліфікації, досвіду роботи ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У липні 2023 року ДП «НАЕК «Енергоатом» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2023 року, просить зазначені судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ОСОБА_2 (суддя-доповідач),        Олійник А. С., Ступак О. В. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, іншим учасникам направлено її копії.
 
У жовтні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2023 року, у зв`язку із звільненням судді Верховного Суду ОСОБА_2 у відставку, справу призначено судді-доповідачу Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2024 року справу призначено до розгляду                   у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19 (провадження           № 61-10589св21), оскільки під час апеляційного перегляду суд вийшов за межі доводів та вимог апеляційної скарги почавши досліджувати доводи позивача, не зважаючи на те, що останній не надав суду докази неможливості їх подання до суду першої інстанції, з причин, що від нього не залежать.
 
Посилаючись на порушення норм процесуального права, заявник указав, що апеляційний розгляд справи відбувався за виняткових обставин, зважаючи на відсутність матеріалів справи, які залишилися на тимчасово окупованій території               у Енергодарському міському суді Запорізької області.  Тобто, розглядаючи апеляційну скаргу, Запорізький апеляційний суд був позбавлений можливості вивчити та дати належну оцінку всім документам, які стосуються предмету позову. Тобто суд мав можливість розглядати тільки подані позивачем документи.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У жовтні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Вишнякова І. О. подала до Верховного Суду відзив, у якому просила закрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду             від 07 червня 2023 року на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
 
ОСОБА_1 з 18 вересня 2015 року займав посаду заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління ВП «Запорізька АЕС».
 
28 грудня 2019 року у ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «ЗАЕС» видано наказ № 1661 «Про зміну організаційних структур ЮУ, ВЗПК та зміну штатного розпису ВЗПК». 
Пунктом 2 цього наказу змінено організаційну структуру ЮУ згідно з додатком «Б» до наказу: підпункт 2.1 - виключено посаду «начальник управління»; підпункт - 2.2 виключено посади: «заступник начальника ЮУ з аналітично-правової роботи», «заступник начальника ЮУ з претензійно-позовної роботи»; підпункт - 2.3 виключено: аналітично-правовий, цивільно-правовий, господарсько-правовий, інформаційно-технічний відділи; підпункти 2.4, 8.5 пункту 8 - створено та введено до штатного розпису ЮУ з 02 січня 2020 року згідно з додатком «Ж» посади: головний юрисконсульт - начальник управління - 1 одиниця (код посади 1231/21124); підпункт 2.5 - створено у підпорядкуванні головного юрисконсульта - начальника управління: відділ нормативно-правового регулювання, відділ договірної роботи та правового захисту майнових інтересів, Інформаційно-технічний сектор; підпункт - 2.6 - створено посаду «заступник начальника ЮУ - начальник відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів»; пункт 8: внесено зміни у штатний розпис ВП «ЗАЕС» на 2019, затверджений наказом від 27 грудня 2018 року № 1596; підпункт - 8.4 - виключено штатний розпис ЮУ згідно з додатком «Ж» з 01 квітня 2020 року.
 
Отже, посада позивача виключена зі штатного розпису наказом № 1661, створено та введено до штатного розпису дві посади: головний юрисконсульт - начальник управління - 1 одиниця (код посади 1231/21124), заступник начальника ЮУ - начальник відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів.
 
На виконання наказу № 1661 генеральний директор ВП «ЗАЕС» 31 січня 2020 року видав наказ № 148 «Про внесення змін до штатного розпису ВП «ЗАЕС» (ЮУ)»                   у пункті 1 якого вказано: внести з 31 січня 2020 року зміни до штатного розпису промислово-виробничого персоналу ВП «ЗАЕС» на 2020 рік, затвердженого наказом від 27 грудня 2019 року № 1650, а саме у штатний розпис юридичного управління (ЮУ), введені наступні відділи та відповідні у них посади: 
- відділ нормативно-правового регулювання - начальник відділу                                       (код КП 1229.7У23898) - 1 одиниця, провідний юрисконсульт (код КП 2429.\25500) - 1 одиниця, юрисконсульт 1 категорії (код КП 2429 \25500) - 4 одиниці, юрисконсульт 2 категорії (код КП 2429. \25500) - 1 одиниця; 
- відділ договірної роботи та правового захисту майнових інтересів: заступник начальника управління-начальник відділу (код КП 1231) - 1 одиниця, провідний юрисконсульт (код КП 2429.\25500) - 3 одиниці, юрисконсульт 1 категорії                   (код КП 2429.\25500) - 2 одиниці, юрисконсульт 2 категорії (код КП2429.\25500) -     2 одиниці; 
- інформаційно-технічний сектор: начальник сектору (код КП 1229.7/24030) -                 1 одиниця, фахівець 1 категорії (код КП 3439.\24771) - 1 одиниця, фахівець 2 категорії (код КП 3439.\24771) - 2 одиниці.
У підпункті 2.3 пункту 2 наказу №148 наказано запропонувати переведення працівників ЮУ з урахуванням їх освіти, кваліфікації та досвіду роботи на посади нового штатного розпису ЮУ у термін до 05 лютого 2020 року.
У пункті 4 наказу № 148 начальнику УК наказано організувати переведення персоналу ЮУ на посади нового штатного розпису відповідно до встановлених процедур та вимог трудового законодавства України на підставі особистих заяв.
 
21 лютого 2020 року видано наказ № 568-к «Про проведення заходів щодо вивільнення працівників ЮУ у зв`язку зі скороченням штату», яким наказано  начальника управління кадрів Черноляховій В. письмово попередити про скорочення робочих місць, зокрема, заступника начальника управління                            (з аналітично-правової роботи) ОСОБА_1 (далі - наказ № 568-к), визначено термін - до 25 лютого 2020 року та відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 зобов`язано згідно зі статтю 49-2 КЗпП України запропонувати працівникам, що вивільняються, варіанти працевлаштування на іншу роботу у ВП «ЗАЕС» з урахуванням їх професії, кваліфікації, освіти, досвіду роботи. 
Крім того, із мотивувальної частини цього наказу встановлено, що: ОСОБА_1 відмовився від участі у професійному відборі на посаду заступника начальника управління-начальника відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів ЮУ; на виконання вимог пункту 2.3 наказу від 31 січня 2020 року, зокрема заступнику начальника управління (з аналітично-правової роботи) ОСОБА_1 запропоновано переведення на посаду юрисконсульта 2 категорії  відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів.
 
Наказом генерального директора ВП «ЗАЕС» від 19 травня 2020 року № 161-з ОСОБА_1 звільнено з 19 травня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
В абзаці 5 змісту наказу № 161-з зазначено, що ОСОБА_1 запропоновано прийняти участь у професійному відборі на посаду заступника начальника управління-начальника відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів ЮУ, від участі у якому він відмовився.
 
19 березня 2020 року в.о. начальника управління кадрів видано попередження про скорочення робочого місця. ОСОБА_1 з цим наказом ознайомлено 19 березня                      2020 року та повідомлено, що його робоче місце буде скорочено 19 травня                2020 року. 
ОСОБА_1 попереджено про скорочення робочого місця не у строки, визначені наказом № 568-к (до 25 лютого 2020 року). 
 
Пропозиція про прийняття участі у професійному відборі на посаду заступника начальника юридичного управління - начальника відділу договірної роботи та правового захисту майнових інтересів, яка створена та введена наказом № 1661, надійшла ОСОБА_1 14 лютого 2020 року, тобто до дати попередження його про скорочення посади 19 березня 2020 року та до 21 лютого 2020 року - видачі наказу № 568-к. Тому не може розглядатися як така, що пропонувалась працівнику      ОСОБА_1 , який вивільняється у зв`язку зі скороченням штату.
 
Актом про пропозицію варіантів працевлаштування від 19 березня 2020 року запропоновано ОСОБА_1 наступні вакантні посади: ДУ, економіст з договірних та претензійних робіт; ЮУ юрисконсульт 2 категорії; УРЗМ, заступник начальника; ПЕУ, відділ управління витратами та ціноутворення, група управління витратами, провідний економіст; УКС, планово-економічний відділ, група планування звітності та аналіз капітальних вкладень та інвестицій, провідний інженер; НТЦ, відділ учбово-методичного забезпечення, група учбово-методичної документації, інженер науково-технічної інформації. 
 
Відповідно до Акта про пропозиції від 28 квітня 2020 року позивачу пропонувались наступні посади: ВП ЗАЕС, ВАМ, Бюро майнових операцій, економіст; ВП ЗАЕС, УБ, Бюро організації праці та заробітної плати, економіст з праці; ВП ЗАЕС, УСП, Група економічного аналізу, планування та праці, економіст планування; ВП ЗАЕС, УБ, планово-економічний відділ, кошторисно-договірна група, економіст з договірних та претензійних робіт.
 
Крім того, з наказів від 17 червня 2016 року № 2115-к, від 25 серпня 2016 року № 3054-к, від 29 листопада 2016 року № 4336-к, від 12 липня 2017 року № 2047-к,    від 14 листопада 2017 року № 3237-к, від 19 вересня 2018 року № 2464-к, від 03 січня 2019 року № 17-к, від 06 вересня 2019 року № 2458-к, від 31 жовтня 2019 року № 3083-к, від 12 листопада 2019 року № 3188-к встановлено, що на позивача як заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління, покладались обов`язки начальника юридичного управління на період відсутності безпосереднього начальника ЮУ, що не заперечується відповідачем. 
 
Встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово підвищував свою кваліфікацію, про що свідчать відповідні свідоцтва, має свідоцтво адвоката.
 
Матеріали справи не містять доказів того, що на день звільнення позивача -                   19 травня 2020 року йому пропонувались інші вакантні на підприємстві посади відповідно до його освіти кваліфікації, досвіду роботи тощо.
 
Встановлено з наданого переліку вакантних посад ВП «ЗАЕС» станом на 19 березня 2020 року та станом на 19 травня 2020 року, що в ньому міститься більше 20 (двадцяти) інших посад (крім робочих спеціальностей та оперативного персоналу), які ОСОБА_1 не пропонувалися. 
 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував наявність вакансій і на самому підприємстві ВП «ЗАЕС», які могли бути запропоновані позивачу, відповідно до його професії або спеціалізації, кваліфікації, і на день звільнення.
 
Із витребуваних судом першої інстанції відомостей встановлено наявність вакантних посад у інших відокремлених підрозділах ДП «НАЕК «Енергоатом»          (крім робочих спеціальностей та оперативного персоналу), також станом на день звільнення ОСОБА_1 - 19 травня 2020 року, однак ці вакансії ОСОБА_1 не були запропоновані. 
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають, доводи касаційної скарги цих висновків                            не спростовують.
 
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частина шоста статті 43 Конституції України).
 
Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП).
 
Згідно частини другої статті 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зроблено висновок, що: «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».
 
Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
 
У підпункті 1.2 пункту 1, підпункті 4.4 пункту 4 Інструкції щодо проведення заходів щодо вивільнення працівників ВП «ЗАЕС» у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників» 00.УК.ИН.04-17 затвердженої генеральним директором ВП «ЗАЕС» 16 листопада 2017 року (далі - Інструкція), зміни до якої не внесено, вказано, що ця інструкція визначає основні принципи та порядок організації заходів щодо проведення роботи з вивільнення персоналу ВП «ЗАЕС» у зв`язку зі скороченням чисельності або штату. Одночасно з попередженням про звільнення працівнику пропонується інша роботи у ВП «ЗАЕС», яка відповідала б його спеціальності, кваліфікації, стану здоров`я. Якщо така робота відсутня, працівнику, який вивільняється пропонується будь-яка інша робота, яку він може виконувати з урахуванням освіти, досвіду роботи, стану здоров`я, у тому числі нижчі посади і менш оплачувану роботу.
 
У підпункті 4.14 пункту 4 Інструкції зазначено, що при проведенні вивільнення персоналу ВП «ЗАЕС», у тому числі, у зв`язку зі скороченням штату працівників, наказом генерального директора призупиняється прийом на роботу у підрозділи ВП «ЗАЕС» за відповідними професіями. 
 
Встановивши, що у пропозиціях для переведення ОСОБА_1 від 19 березня         2020 року, від 28 квітня 2020 року та від 15 травня 2020 року відсутні будь-які посади, окрім посади юрисконсульта 2 категорії, що вводилися у штатний розпис новоствореного ЮУ, а відповідач не зазначив підстав, за яких він не пропонував позивачу інших посад, введених у новий штатний розпис ЮУ, як це визначено у підпункті 2.3 пункту 2 наказу від 31 січня 2020 року № 148, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованих висновків про те, що звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) ЮУ ВП «З АЕС» у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці, які пов`язані зі зміною структури та штатного розпису, відбулося з порушенням пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України без дотримання вимог, викладених у підпунктах 4.4, 4.14 пункту 4 Інструкції та у статтях 42, 49-2 КЗпП України.
 
Посилання ДП «НАЕК «Енергоатом» як на підставу касаційного оскарження на застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19 (провадження № 61-10589св21), не заслуговують на увагу, оскільки у справі, яка переглядається, та у справі, на яку посилається заявник, встановлені різні фактичні обставини.
 
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд у порушення вимог статті 367 ЦПК України прийняв та дослідив на стадії апеляційного провадження нові докази, оскільки апеляційний суд виключно перевірив доводи апеляційної скарги з додатками до неї й прийняв постанову не на підставі нових доказів, а з урахуванням дослідження й оцінки доказів, які районний суд належним чином не оцінив.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваних судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження, а переоцінка доказів, в свою чергу, в силу вимог статті 400 ЦПК України, не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судові рішення відповідають вимогам вмотивованості.
 
Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником                             у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанцій - без змін. 
 
Підстав для закриття касаційного провадження, передбачених пунктом 5 частини першої статті 396 ЦПК України, на що вказував представник ОСОБА_1 - адвокат Вишнякова І. О., колегією суддів не встановлено.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення.
Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                              Д. Д. Луспеник

 
Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

 
                                                                                                        Б. І. Гулько

 
                                                                                                        Г. В. Коломієць

 
                                                                                                        Р. А. Лідовець