Номер провадження: 33/813/1529/24
Номер справи місцевого суду: 499/29/24 
Головуючий у 1-й інстанції Погорєлов І. В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       13.06.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни 
              розглянувши апеляційну скаргу захисниці Задорожньої Вікторії Олександрівни
на постанову судді Іванівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2024 року
                                        ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
       Судом першої інстанції встановлено, що 02 січня 2024 року о 13:15 год. в 
с. Знам`янка, вул. Садова 64, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різкі зміни забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився та від проходження огляду у медичному закладі також відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисниця Задорожня В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Іванівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
       За доводами апеляційної скарги в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в яких було б відображено підставу для зупинки транспортного засобу під його керування, тому захисниця вважає, що зупинка автомобіля була здійснена без передбачених законом підстав. Оскільки відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, вимога поліцейських про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є незаконною та безпідставною, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17. Долучений правоохоронцями до матеріалів справи відеозапис не відображає у повній мірі всіх обставин складання адміністративних матеріалів. Після зупинки транспортного засобу, поліцейськими було запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера, однак не роз`яснено порядку проходження огляду у такий спосіб та наслідки відмови. На запитання поліцейського через свою необізнаність ОСОБА_1 відповів, що не має особливого бажання пройти огляд на стан сп`яніння, в подальшому на повторне запитання поліцейського, ОСОБА_1 просив надати можливість проконсультуватися з дружиною, що було проігноровано правоохоронцями. Через юридичну необізнаність ОСОБА_1 , правоохоронцями йому було роз`яснено, що він має продути Драгер або проїхати в медичний заклад м. Одеси, що суперечить Інструкції, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти медичний огляд у тому числі у фельдшерсько-акушерському пункту в сільській місцевості, тобто у найближчому закладі охорони здоров`я, не вручено письмове направлення для проходження огляду у медичному закладі. Всупереч п.10 розділу 2 Інструкції, поліцейськими не було складено акт огляд на стан сп`яніння, який мав бути складений у двох примірниках, один з яких мав бути вручений водію. Час вчинення адміністративного правопорушення, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, та суперечить часу, вказаному на відеозаписі. Правоохоронцями не було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені 
ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , факт вчинення правопорушення не зафіксовано за допомогою належних доказів, як і відсутня інформація, яка б свідчила про те, що ОСОБА_2 було відсторонено від керування транспортним засобом, а також відсутні докази того, що транспортний засіб передавався іншій особі та вилучався відповідно до ст. 265-2 КУпАП. Наведеним вище обставинам, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.
       Разом з апеляційною скаргою захисниця подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята судом 25 квітня 2024 року, тому останнім днем строку на апеляційне оскарження є 04 травня 2024 року, який припав на суботу, тобто вихідний, першим робочим днем після цієї дати є понеділок 06 травня 2024 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин. 
В судовому засіданні захисниця ОСОБА_3 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності  ОСОБА_1 .
Вислухавши захисницю ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Так, 25 квітня 2024 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 26 квітня 2024 року і закінчився 06 травня 2024 року, з урахуванням вихідних днів. 
Апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку захисниця подала 06 травня 2024 року (а.с. 107), тобто у межах строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявлене помилково.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисницею не заперечується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у місці і часі, зазначеному у протоколі, також адвокат не оспорює наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для висловлення на його адресу вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Не ставить під сумнів захисниця і ту обставину, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і закладі охорони здоров`я, як і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).
Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (п. 2 Порядку).
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.3 Порядку).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п.4 Порядку).
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (п.5 Порядку). 
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Порядку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку).
Крім того, процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.6 розділу I Інструкції).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п. 10 розділу II Інструкції).
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (п.1 розділу III Інструкції).
Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (п.2 розділу III Інструкції).
Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п.3 розділу III Інструкції).
Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронцями були дотримані.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.
Приймаючи рішення про накладення відносно ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, долученим правоохоронцями до матеріалів справи, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, постановами серії БАД №930918, 930919 від 02 січня 2024 року. 
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №169744 від 02 січня 2024 року, поліцейськими зафіксовано, що: «02 січня 2024 року о 13:15 год в с. Знам`янка, вул. Садова, 64, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, та пройти такий огляд у медичному закладі у лікаря також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».
Зі змісту протоколу убачається, що він підписаний ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У графі «до протоколу додаються», зазначено: «відео з нагрудної камери NC211854, направлення на стан сп`яніння». 
З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи, належність та допустимість якого, як джерела доказу, захисниця не оспорює, убачається, що на вимогу правоохоронців транспортний засіб, яким, як тоді з`ясувалося керував ОСОБА_1 , не зупинився у зв`язку з чим поліцейські були вимушені його наздоганяти аж до моменту повної зупинки автомобілю на території домоволодіння, де проживає ОСОБА_1 . Під час з`ясування обставин та перевірки документів, поліцейськими було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. На запитання правоохоронців, що саме вживав ОСОБА_1 , водій відповів, пиво. У зв`язку з чим, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу – алкотестеру «Драгер», та пояснив, що це прилад, який визначає наявність проміле алкоголю в організмі, оскільки від водія чутно запах алкоголю, на що ОСОБА_1 повідомив, що він це розуміє. На пропозицію поліцейського пройти огляд у запропонований вище спосіб, ОСОБА_1 відповів, що особливого бажання не має, на уточнююче запитання поліцейського щодо готовності проведення такого огляду з метою визначення наявності та ступеню алкогольного сп`яніння в крові, ОСОБА_1 відповів, що проходити огляд у такий спосіб не буде. Після чого, поліцейськими запропоновано 
ОСОБА_1 пройти зазначений вище огляд у закладі охорони здоров`я за адресою: 
АДРЕСА_1 , а саме медичну експертизу, де потрібно буде здати біологічне середовище, а також те, що там проводиться дослідження на предмет виявлення алкоголю в крові, на що ОСОБА_1 зазначив, що йому потрібно порадитися з дружиною. На що поліцейським додатково роз`яснено ОСОБА_1 , що у вказаному вище закладі охорони здоров`я, йому необхідно буде здати біологічні зразки з метою проведення їх дослідження, у разі відмови від проходження огляду і в такий спосіб, відносно водія буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду. Після чого, поліцейський запитав думку ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що він відповів, що відмовляється від проходження огляду у лікаря. На що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у такому разі відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Крім того, з відеозапису убачається, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було оголошено зміст цього документа, роз`яснено право не свідчити проти себе та своїх родичів, та запропоновано надати письмові пояснення, на що ОСОБА_1 відмовився. 
Також з відеозапису убачається, що під час спілкування з водієм, правоохоронці повідомили йому, що причиною зупинки автомобілю слугувала та обставина, що вони мають орієнтування на особу, підозрювану у вбивстві, а тому зупиняють транспортні засоби з метою перевірки документів.
Установивши та зафіксувавши за допомогою засобів відеофіксації факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також зважаючи на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та те, що водій на вимогу правоохоронців, усупереч  п. 2.5 ПДР, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження захисниці щодо неповноти відеозапису, долученого до матеріалів справи, апеляційний відхиляє, оскільки цей відеозапис за своїм обсягом та повнотою інформації, відповідає критерію достатності для встановлення істини у справі, яким, зокрема, зафіксовано події, починаючи з моменту намагання працівників поліції зупинити автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та завершуючи складенням відносно водія адміністративних матеріалів. 
Посилання захисниці на те, що час вчинення адміністративного правопорушення, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а також час складення направлення водія на огляд, не відповідає фактичним обставинам справи, та суперечить часу, зазначеному на відеозаписі, як підставу для скасування постанови суду та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі розбіжності не впливають на наявність чи б то відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення. 
Апеляційний суд зауважує, що закон не пов`язує наявність незначених (несуттєвих) недоліків чи б то неточностей у змісті протоколу з наявністю підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно особи у зв`язку з відсутністю у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що після зупинки транспортного засобу та висловлення на адресу водія вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера, поліцейськими не було роз`яснено порядок проходження огляду у такий спосіб та наслідки відмови, апеляційний суд відхиляє з підстав їх необґрунтованості, як такі що не знайшли свого підтвердження за результатами апеляційного перегляду справи, оскільки спростовуються відомостями, зафіксованими за допомогою засобів відеофіксації.
Аргументи захисниці про те, що поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у фельдшерсько-акушерському пункті в сільській місцевості, як найближчому закладі охорони здоров`я, є безпідставними, оскільки такий огляд, відповідно до п. 3 Порядку та п.6 розділу I, п.3 розділу III Iнструкції проводиться, у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що за місцем зупинки ОСОБА_1 , а саме у с. Знам`янка розташований фельдшерсько-акушерський пункт, та у ньому працює фельдшер, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, тобто особа, уповноважена на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
З долученої до матеріалів справи, за клопотання сторони захисту, копії наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 04 серпня 2022 №724-ОД «Про заклади охорони здоров`я області, що задіянні у виконанні наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не убачається, що в с. Знам`янка, розташований заклад охорони (фельдшерсько-акушерський пункт), який має право на проведення медичних оглядів для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Водночас, до переліку закладів охорони здоров`я, які мають право на проведення огляду, у тому числі на стан алкогольного сп`яніння, входить КНП «Одеський обласний медичний заклад психічного здоров`я» Одеської обласної ради, розташований за адресою: Ак. Воройбова, 9, м. Одеса, тобто саме той заклад охорони здоров`я у якому поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що відповідає вимогам законодавства. 
Твердження захисниці про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на проходження медичного огляду, апеляційний суд відхиляє, оскільки від проходження огляду у такий спосіб ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано за допомогою засобів відеофіксації, а тому саме по собі не вручення цього документа не має правового значення. 
Апелювання захисниці до тієї обставини, що усупереч п. 10 розділу II Інструкції, поліцейськими не було складено акт огляду на стан сп`яніння, є неприйнятним, оскільки зазначений акт складається правоохоронцями лише за результатами проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, тоді як від проходження огляду у такий спосіб ОСОБА_1 відмовився.
Доводи апеляційної скарги про те, що правоохоронці зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 без передбачених законом підстав, а тому висловлена у подальшому правоохоронцями на адресу водія вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є незаконною, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію").
Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. N 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 КУпАП поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про національну поліцію та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з дотриманням вимог "Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану", порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.
Таким чином, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у період дії правового режиму воєнного стану, маючи орієнтування на особу, причетну до скоєння кримінального правопорушення та у зв`язку з цим зупиняючи транспортні засобами з метою перевірки документів, правоохоронці діяли у межах правового поля.
Сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, пройти огляд на стан сп`яніння.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у межах розгляду цієї справи не є предметом розгляду.
Посилання захисниці на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП не можуть слугувати правовою підставою для задоволення апеляційних вимог та закриття провадження у справі з підстав відсутності у діях 
ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130.
Крім того, як було зазначено вище, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 право не свідчити проти себе, а також проти своїх родичів.
Апеляційний суд враховує, що у межах розгляду цієї справи ОСОБА_1 реалізував право користуватися послугами захисниці, про що свідчить ордер на надання правничої (правової)допомоги серії АІ №1535487 (а.с. 16).Також з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження, апеляційним судом було переглянуто постанову суду першої інстанції, тим самим, забезпечено право відстоювати та захищати власні права та інтереси у суді. А тому, сама по собі, зазначена захисницею обставина, на переконання апеляційного суду, не завадила ОСОБА_1 реалізувати права, надані йому законом, у тому числі право на захист.
Доводи захисниці про те, що поліцейськими не було відсторонено водія від керування автомобілем, апеляційний суд вважає необґрунтованими, зважаючи на таке.
Так, дійсно положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено можливість відсторонення особи від керування транспортним засобом у разі наявності підстав вважати, що така особа перебуває, зокрема у стані алкогольного сп`яніння.
Однак, саме по собі невиконання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП у даному конкретному випадку, лише в частині не відсторонення водія від керування транспортним засобом, зважаючи на те, що на момент зупинки автомобіля водій вже знаходився на території свого домоволодіння, тобто у подальшому не здійснював рух транспортним засобом, а тому необхідність у відстороненні водія від керування транспортним засобом була відсутня. Зазначене не дає підстави ставити під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п 2.5 ПДР, оскільки не вчинення правоохоронцями цих дій не впливає на легітимність їх дій у цілому, і не є окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Як убачається із довідки, складеної та підписаної т.в.о. начальника відділення поліції №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області Трофименка П., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно обліковим даним Інформаційного порталу Національної поліції України посвідчення водія не отримував (а.с. 9).
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, закон містить диференціацію щодо конкретних видів стягнень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки визначає, що відносно водія можливо застосувати такий вид державного примусу у виді стягнення, як штраф та позбавлення права керування транспортним засобом, останнє є безальтернативним. У той час, як до інших осіб, тобто тих, що не мають посвідчення водія, можливо застосувати лише такий вид стягнення, як штраф.
З огляду на те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення, 
ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, що убачається із зазначеної вище довідки, апеляційний суд вважає, що оскаржувану постанову суду потрібно змінити, та виключити з її мотивувальної та резолютивної частини посилання на застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Водночас вказане вище не впливає на правильність висновку суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, не має підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у справі з мотивів наведених у скарзі.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу захисниці потрібно задовольнити частково, а постанову суду змінити.
Керуючись ст. 294 КУпАП
                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисниці Задорожньої Вікторії Олександрівни задовольнити частково.
Постанову судді Іванівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2024 року відносно  ОСОБА_1  в частині накладення адміністративного стягнення змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини посилання про застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення  ОСОБА_1  права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Вважати  ОСОБА_1  притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді стягнення штрафу у розмірі 17 000 гривень.
В іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                        Ю.П. Лозко